Справа № 160/9272/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 160/9272/20

адміністративне провадження № К/9901/33965/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 (колегія у складі суддів Малиш Н.І., Кругового О.О., Щербака А.А.)

у справі № 160/9272/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 10.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VІІІ на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 27.07.2020.

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 27.07.2020, з урахування висновків суду;

- у задоволенні решти позову відмовлено.

3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 скасовано та прийнято нове про відмову у задоволенні позову.

4. 10.12.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2021 відкрито касаційне провадження у справі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зокрема, що відповідають Списку №1 у ВАТ Кривбасзалізрудком, а саме:

- з 12.07.2004 - прийнята на шахту Родіна дільниця ВТК підземним гірником 1 розряду;

- з 19.08.2004 - переведена підземним лаборантом-радіометрістом 2 розряду дільниці ВТК (№22) шахти Родіна;

- з 03.09.2007 - переведена лаборантом-радіометрістом 3 розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, підземної дільниці виробничого контролю рудопідготовки шахти Родіна гірничої інспекції з технічного контролю якості руд;

- з 01.12.2016 - переведена інженером 2 категорії апарату управління гірничої інспекції з технічного контролю якості руд;

- 19.03.2019 - переведена інженером з організації та нормування праці 1 категорії бюро планування та звітності відділу організації та мотивації персоналу комбінату, де позивач працює по теперішній час.

7. 01.07.2020 позивач, менше ніж за 1 місяць до досягнення нею 45 років, звернулася до Відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 та надала необхідний пакет документів.

8. 07.07.2020 відповідачем була надана відповідь №0400-0313-8/5292 про відмову в призначенні пенсії, оскільки відповідно до п.2.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років, для осіб, які народилися з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

На момент звернення вік позивача складає 44 роки, отже, права на пенсію, згідно з наданою заявою станом на 01.07.2020, вона не має.

9. Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10. В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що оскільки вона подала заяву про призначення пенсії за віком за Списком №1 не раніше ніж на за місяць до досягнення нею 45 років, то її звернення за призначенням пенсії було здійснене у передбачений законом строк, а пенсія мала б бути призначена їй з 27.07.2020 року - дня досягнення пенсійного віку в 45 років.

В її трудовій книжці є усі необхідні записи, що визначають її право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, зокрема щодо проведеної атестації робочого місця, а отже законних підстав у відповідача для відмови немає.

11. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020, позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку відповідно до п. «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

13. Крім того, за висновком суду першої інстанції, необґрунтованою є позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VІІІ на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з 27.07.2020, оскільки згідно з вимогами ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

14. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 11.10.2017, а тому рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017.

Отже, досягти віку, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, для призначення пенсії особі необхідно було до 11.10.2017.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

16. Скаржник зазначає про те, що виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, згідно якого редакція ст. 13 Закону № 1788-ХІІ до внесення змін Законом № 213-VІІІ від 02.03.2015 застосовується для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції:

« На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

17. Позивач зазначає, що має право дострокового виходу на пенсію у віці 45 років. Крім того, у зазначеному Рішенні Конституційного Суду України відсутнє будь-яке посилання на те, що воно впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017 та обов`язковість досягнення особою 45 років до вказаної дати.

18. 04.02.2021 відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

20. Відповідно до ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Ключовим питанням у цій справі є вимога позивача щодо виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VІІІ на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

22. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, зазначила наступне:

<…>Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

…

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. <…>

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

23. Суд не знаходить підстав для відступу від вищезазначених правових висновків у справі, що розглядається.

24. Застосовуючи вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

25. 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

26. Отже, на час виникнення спірних правовідносин, також, була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

27. Отже, у цій справі, також, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

28. У справі, що розглядається суди встановили, що позивач менше ніж за місяць до досягнення нею 45 років, звернулася про призначення пенсії за віком за Списком №1 та на час звернення із цією заявою мала страховий стаж 43 роки 1 місяць 27 днів, з яких пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 6 місяців 20 днів. Тому відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з посиланням недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

29. Враховуючи вищезазначене, Суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, тоді, як висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

30. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

31. У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що рішенням суду апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, тому Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 необхідно скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 - залишити в силі.

32. Оскільки колегія суддів скасовує рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України касаційний суд має вирішити питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору.

33. Таким чином, сплачений позивачем за подання касаційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року скасувати.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 160/9272/20 залишити в силі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб