Справа № 415/4670/21
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4670/21
Провадження № 2-а/415/312/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора БПП в м. Краматорськ 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора БПП в м. Краматорськ 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 24.06.2021 року за головуванням інспектора БПП УПП в Донецькій обл. Зінченко Карини Олегівни був розглянутий матеріал адміністративної справи щодо звинувачення ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та було винесено постанову серії ЕАН № 4394061.

Як зазначено у спірній постанові «24.06.2021 р. с. Долина вул. Харківська, 86, водій, керуючи Т/3, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год. ..., чим порушив п. 12.4 ПДР України ...», за що на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. До спірної постанови жодного доказу не долучено, відомостей про докази не має.

Позивач заявляє, що ним не порушувались ПДР в час та за обставинами, що були зазначені поліцейським УПП в постанові. Позивач зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята з грубим порушенням вимог закону, не відповідає обставинам справи та є такою, що підлягає скасуванню.

Позивач наголошує, що він не порушував ПДР під час руху транспортного засобу Peugeot 301 НОМЕР_1 . Автомобіль рухався в межах дозволеної швидкості.

Позивач під час спілкуванням із працівниками поліції намагався надати об`єктивні пояснення, заявляв про невідповідність наданих доказів та про упередженість працівників поліції щодо розгляду справи. Позивач зазначав, що Відповідач не має доказів порушення саме ним ПДР, оскільки на наданому йому до ознайомлення фотографії не можливо розглянути обличчя водія, також було відсутнє будь-яке відео начебто скоєння правопорушення, засіб зазначений Відповідачем не був опечатаний належним чином. До того ж уповноважені особи Відповідача під час користування засобом Трукам тримали його в руках, що позбавляє даного приладу статусу автоматичного засобу фото та відеофіксації.

Згідно з відомостями, зазначеними в спірній постанові, швидкість руху ТЗ, яким керував Позивач, вимірювалась за допомогою приладу «лазерний вимірювач швидкості руху ТЗ Т С00070», який не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а саме: вимірювання швидкості відбувалось не в автоматичному, а в ручному режимі. Поліцейський належним чином не ознайомив Позивача із доказами начебто вчинення ним адміністративного правопорушення, крім того вимірювач швидкості не підлягає використанню в порядку який був обраний працівником поліції, тому є неналежним доказом. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», ст. 19 Конституції України поліцейські не вправі використовувати прилад для фіксації швидкості руху ТЗ із функціями фото- та відеофіксації, які працюють не автоматичному режимі. Позивач зазначає, що враховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-УІІІ при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Також Позивач зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТгuСаm працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». До того ж Відповідачем не зазначено в спірній постанові про облаштування на відповідній ділянці дороги дорожнього знаку 5.70, який попереджає про здійснення контролю швидкості руху транспортних засобів, оскільки це обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №5 80-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Як вже зазначав Позивач, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70»

Також Позивач звертає увагу суду та звертав увагу на це і працівників поліції, які залишили ці доводи без уваги, засіб яким вимірювалась швидкість не був опломбований в порядку, передбаченому наказом Мінекномрозвитку №193 від 08.02.2016. Так, згідно з зазначеним наказом, визначено, що у разі, якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено, чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним.

Позивач наголошує, що Відповідач не мав жодного належного та допустимого доказу, який свідчив про порушення Позивачем ПДР. Посилання на якийсь відеозапис з незрозумілої камери не можливо брати за доказ, оскільки на ньому не можливо визначитись із особою яка керувала транспортним засобом, неможливо визначитись із початком маневру та обставинами руху транспортного засобу, також неможливо чітко ідентифікувати місто проведення відеозапису.

Під час розгляду адміністративної справи працівником поліції з порушенням вимог діючого законодавства України здійснив розгляд справи. Розгляд справи проводив не самостійно, як то передбачає закон, в упереджений спосіб без належних та допустимих доказів. При цьому працівники патрульної поліції не приймали до уваги факт заперечень Позивача та посилання Позивача на недоведеність обставин порушення ПДР саме Позивачем. Однак, не зважаючи на заперечення Позивача, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позиції Відповідача, справу було розглянуто та Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням законодавства України.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати протиправними дії інспектора УПП в Донецькій області, лейтенанта поліції Зінченко К.О. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; скасувати постанову ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу закрити та стягнути з Відповідача кошти сплачені позивачем за судовий збір.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позов не надійшов.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

05.07.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/4670/21 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

13.07.2021 року та 16.07.2021 року Департаментом патрульної поліції надано письмове клопотання про заміну неналежного відповідача, які розглянуті на підставі ухвали суду від 23.10.2021 року та відмовлено в задоволенні заявленого клопотання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 802, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301, державний номер НОМЕР_1 , 24.06.2021р. о 10 годин 30 хвилини у с. Долина, вул. Харківська, 86/257м, рухався зі швидкістю на 20км/год більше дозволеної швидкості. Швидкість становить 75 км/год. Вимірювання велось лазерним вимірювачем швидкості руху ТС 000747 (BodyСam AH00037, 00070), чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Прийняте по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 301, державний номер НОМЕР_1 , 24.06.2021р. о 10 годин 30 хвилини у с. Долина, вул. Харківська, 86/257м, рухався зі швидкістю на 20км/год більше дозволеної швидкості. Швидкість становить 75 км/год. Вимірювання велось лазерним вимірювачем швидкості руху ТС 000747 (BodyСam AH00037, 00070), чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Згідно з пунктом 12.4. Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що вимірювання велось лазерним вимірювачем швидкості руху тз ТС 000747 (BodyСam AH00037, 00070).

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.12.4 ПДР України, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо правомірності свого рішення. Суд не приймає до уваги відзив на позов та додані докази Департаменту патрульної поліції, адже вони не є стороною у справі, про що свідчить ухвала суду від 23.10.2021 року.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора БПП в м. Краматорськ 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора БПП в м. Краматорськ 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованої не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4394061 від 24.06.2021 року, виготовлену не друкарським засобом, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП суму сплаченого судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор БПП в м. Краматорськ 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області лейтенант поліції Зінченко Карина Олександрівна, місце роботи за адресою: буд. 16, вул. Макара Мазая, м. Маріуполь, 87531, Донецька область, Україна, код ЄДРПОУ невідомо.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2021.

Суддя Ю. О. Калмикова