Справа № 160/11861/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.08.2021 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що 03.08.2020 позивач надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До загального стажу роботи було зараховано позивачу 29 років 3 місяці 10 днів, до стажу роботи за Списком № 1 3 роки 9 місяців 7 днів, за Списком №2 13 років 1 місяць 27 днів. До загального стажу позивачу зараховано період навчання з 01.09.1987 по 14.05.1988 та період проходження військової служби з 23.05.1988 по 29.05.1990. До пільгового стажу дані періоди не зараховані. Також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на підставі пільгових довідок, виданих на непідконтрольній території, а саме Луганській народній республіці. Інших документів, підтверджуючих пільговий стаж, позивачем не надавалося. На підставі викладеного, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України не має права призначити позивачу пенсію за Списком № 1 на підставі поданої заяви від 03.08.2020 року. Враховуючи вищевикладене, загального та пільгового стажу недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
18.08.2021 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію викладену в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.08.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
З такою позицією пенсійного органу позивач не погоджується, що й стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність її професії, посади до пільгової, тобто до списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості загального та пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
При цьому суд зауважує, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 ., тобто на день звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (03.08.2020 року) позивачу було повних 50 років.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з приписами статті 62 Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. №301 Про трудові книжки працівників, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подано трудову книжку Серії НОМЕР_2 , в якій зазначено наступні періоди роботи позивача:
- з 28.03.1988р. по 08.05.1988 р. учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею під час проходження виробничої практики на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля), звільнений у зв`язку з призовом на військову службу, зазначені записи внесені на підставі наказів, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства (запис №№ 1-2);
- з 27.08.1990р. по 16.08.1995р. електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля), зазначені записи внесені на підставі наказів, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства (запис №№ 5-7);
- з 08.04.1996р. по 20.05.1996 р. електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Брянківська Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля), зазначені записи внесені на підставі наказів, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства (№№ 10-11).
Статтею 38 Закону України Про професійно-технічну освіту № 103/98-ВР від 10.02.1998 передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Позивач в період з 01.09.1987 р. по 14.05.1988 року навчався в середньому професійно- технічному училищі № 18 м. Брянка за спеціальністю електрослюсар підземний. Згідно диплому НОМЕР_3 виданого 14.05.1988 року позивачу присвоєна кваліфікація електрослюсаря підземного четвертого розряду. Тобто, позивач навчався за спеціальністю передбаченою розділом І Гірничі роботи постанови Ради Міністрів СРСР за № 1173 від 22.08.1956р. Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно- технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Як вбачається з записів №№ 1-2 трудової книжки позивач проходив виробничу практику з 28.03.1988р. по 08.05.1988р. учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля), звільнений у зв`язку з призовом на військову службу
Таким чином, оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач навчався та працював на посаді, яка передбачала право на пенсію на пільгових умовах, то час перебування позивача на військовій службі підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час перебування на військовій службі в період з 23.05.1988р. по 29.05.1990р. підтверджується військовим білетом НУ № 9043656 від 18.05.1988р.
В періоди навчання та трудової діяльності позивача діяли Списки №1 затверджені постановами Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991р., Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 , якими у розділі І підрозділу 1 були передбачені посади на яких навчався та працював позивач.
Позивач стверджує, що за загальним обрахунком, часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі, проходження військової служби та зазначених періодів роботи, пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить - 7 років 9 місяців 24 дні, які не зараховано до пільгового стажу роботи, чим порушено право позивача на належний обрахунок набутого стажу для визначення права на призначення пенсії та, як наслідок, призначення пенсії на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІУ.
У відзиві відповідач зазначив, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на підставі пільгових довідок, виданих на непідконтрольній території, а саме Луганській народній республіці.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки спірні періоди підтверджуються трудовою книжкою позивача, в якій наявні відповідні записи, згідно яких позивач працював: з 27.08.1990р. по 16.08.1995р. електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля)(запис №№ 5-7); з 08.04.1996р. по 20.05.1996 р. електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Брянківська Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля)( запис №№ 10-11).
Крім того, Верховний Суд у постановах від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17, від 8 квітня 2020 року у справі №242/1568/17, надаючи оцінку доводам органу Пенсійного фонду щодо того, що довідки, видані на тимчасово окупованій території, не можуть бути взяті до уваги, зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Разом з цим, слід зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці.
Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що позивачем вчинено всі необхідні дії та подано наявні у нього документи, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список № 1.
Враховуючи ту обставину, що відповідачем було поверхнево розглянуто надані документи, не зараховано певні періоди до пільгового стажу позивача, суд приходить до висновку про передчасність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах і вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати.
При цьому, вимоги позивача про призначення та виплату ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах Список № 1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03 серпня 2020 року є передчасними та відповідно, не підлягають задоволенню, оскільки призначенню та виплаті пенсії передує обрахування уповноваженим органом страхового та пільгового стажу позивача, що в даному випадку належить до виключних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В даному випадку, належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.08.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 454 грн.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період навчання з 01.09.1987 року по 14.05.1988 року в середньому професійно-технічному училищі № 18 м. Брянка за спеціальністю електрослюсар підземний та період проходження військової служби з 23.05.1988 року по 29.05.1990 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, час проходження виробничої практики з 28.03.1988 року по 08.05.1988 року учнем електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля); з 27.08.1990 року по 16.08.1995 року електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Криворізька Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля); з 08.04.1996 року по 20.05.1996 року електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на шахті Брянківська Стахановського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Стахановвугілля).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.08.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням зарахованих періодів та висновків суду по даній справі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 454 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська