Справа № 120/11673/21-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2021 р. Справа № 120/11673/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - 11 Регіональна ВЛК МОУ, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність 11 Регіональної ВЛК МОУ щодо нерозгляду заяви від 11.08.2021 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980;

зобов`язати 11 Регіональну ВЛК МОУ прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поданими документами щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузії, травми, каліцтва) із виконанням обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980 роки.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач протиправно відмовив у розгляді його документів, наданих для встановлення причинного зв`язку захворювання із пораненнями, отриманими під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан. ОСОБА_1 вважає, що оскільки проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 у період з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку у складі Прикордонних військ КДБ СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан, то обов`язок щодо встановлення причинного зв`язку поранень у цьому випадку покладений саме на відповідача, а не штатну військово-лікарську комісію, як зазначив відповідач. Позивач зауважив, що законодавець прирівнює соціальний захист військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.

Відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 23.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

12.10.2021 від 11 Регіональної ВЛК МОУ надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині прикордонних військ СРСР, то повноваженнями щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у колишнього військовослужбовця прикордонних військ СРСР, яким являється позивач, наділена Державна прикордонна служба України. Вказано, що на законодавчому рівні відсутній жодний нормативно-правовий акт в якому визначено, що Міністерство оборони є правонаступником всіх військових формувань колишнього СРСР, у тому числі Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, у складі якого проходив військову службу позивач. Також зазначено, що Збройні Сили України було створено з військових формувань, дислокованих на території України. Збройні Сили України не являються правонаступником Збройних Сил СРСР, всіх військових формувань колишнього СРСР, а тим паче Прикордонних військ КДБ СРСР.

19.10.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що враховуючи, що він проходив службу саме у прикордонних військах КДБ ССР, що були складовою Збройних Сил СРСР, як на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпечення Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то обов`язок з розгляду питання для прийняття рішення про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранення) із виконанням ним (позивачем) обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.10.1978 по 03.02.1981 покладений саме на 11 Регіональну ВЛК МОУ. Твердження відповідача про підпорядкування військ на відповідній території Міністерству оборони Російської Федерації, республікам Узбекистан та Таджикистан та неможливість 11 Регіональної ВЛК МОУ виконати свої обов`язки зі встановлення причинного зв`язку захворювання із виконанням обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980, на переконання позивача, є безпідставним.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у період з 28.10.1978 по 03.02.1981 проходив строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , смт. Серахс Туркменська PCP. Під час проходження служби за наказом командування цієї частини залучався для проведення бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980, що підтверджується архівною довідкою №21/59/5816, виданою 26.05.2015 Центральним прикордонним архівом ФСБ РФ. За мужність та самовідданість, виявлені під час виконання спеціального завдання, нагороджений нагрудним знаком "Відмінник прикордонних військ" другого ступеня.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 05.06.1986 № 13-123 позивач має право на отримання пільг, встановлених постановою ЦК КПРС І PM СРСР від 17.01.1983.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченнями: серія НОМЕР_3 від 18.07.1986, яке видане Ленінським районним військовим комісаром м. Вінниці, та серія АА № 408508 від 22.02.2002, яке видане Вінницьким обласним військовим комісаром.

11.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до 11 Регіональної ВЛК МОУ із заявою щодо встановлення причинного зв`язку травми, яку отримав під час участі в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

На заяву позивача 11 Регіональною ВЛК МОУ надано роз`яснення від 13.08.2021 №1200, в якому зазначено, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав особам, які проходили службу у прикордонних військах КДБ СРСР, здійснюють відповідні штатні військово-лікарські комісії. Запропоновано для прийняття рішення щодо вказаного позивачем питання звернутися до відповідної штатної військово-лікарської комісії.

Враховуючи таку відповідь Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2232-ХІІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно зі ст.2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" №2801-ХІІ від 19.11.1992 військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 № 1109/15800 (далі - Положення №402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

В силу пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пп. 2.3.1 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402).

Відповідно до пп. 2.3.3 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово- професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і лікувальних закладах Міністерства оборони України; контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

За приписами пп. 2.3.4 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово- лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Згідно з пп. 2.3.5 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Разом з тим, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.

Так, відповідно до пп.2.4.5 п.2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно з пп.2.4.10 п.2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

В главі 20 розділу II Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

З аналізу наведених норм Положення № 402 вбачається, що оскільки визначення ВЛК причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців оформлюється протоколом засідання ВЛК, який є по своїй суті рішенням (постановою), несе для особи певні права та обов`язки, може бути оскаржене, то суб`єкт який його виніс в розумінні положень КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Разом з тим, вказаним вище Положенням № 402 (глава 21 Розділу II) врегульовано порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Відповідно до п.п. 21.1, 21.3 глави 21 Розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом.

Пунктом 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 визначено в яких формулюваннях приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Підпунктом г) пункту 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймається в такому формулюванні: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Згідно з п. 21.7 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Відповідно до п. 21.8 глави 21 Розділу II Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Згідно з п.21.18 глави 21 Розділу II Положення № 402 якщо свідоцтво про хворобу не збереглось, підставою для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання (поранення) є записи в документах (історія хвороби, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжки, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду).

Відповідно до п. 21.25 Розділу 21 Положення № 402 при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи.

Як передбачено п. 21.32 розділу 21 Положення № 402, постанова про причинний зв`язок захворювань оформлюється: на військовослужбовців - свідоцтвом про хворобу (довідкою), яке підлягає затвердженню штатною ВЛК; на колишніх військовослужбовців - витягом з протоколу засідань штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, травм, контузій, каліцтв).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що за результатами розгляду документів щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), має видаватися відповідне рішення.

Матеріали справи підтверджується, що за результатами розгляду звернення позивача відповідач повідомив листом останнього про необхідність звернення до відповідної штатної ВЛК.

На переконання відповідача, оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині прикордонних військ СРСР, то повноваженнями щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у колишнього військовослужбовця прикордонних військ СРСР, яким являється позивач, наділена Державна прикордонна служба України.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавець прирівнює соціальний захист військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.

Встановлено, що позивач у період з 28.10.1978 по 03.02.1981 проходив строкову військову службу у складі військової частини, що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР.

Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Міністерстві СРСР).

На цей час жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР.

Прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до статті 4 "Закона Союза Советских Социалистических Республик "О всеобщей воинской обязаности" від 12.10.1967 вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01.09.1939 по 21.03.1989.

Після розпаду СРСР прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно в березні і в серпні 1992 року.

Указом президента російської Федерації від 08.11.1992 був розформований Середньоазіатський прикордонний округ. Прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу знаходилися на території Республіки Таджикистан, і через громадянську війну тривалий період перебували під юрисдикцією Росії.

У листопаді 2004 року всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського округу були передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан.

Водночас, згідно з пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради України від 30.11.1991 №1464-ХІІ всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально-технічною базою переведені у відання України.

Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 №3 "Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР - при цьому до складу самого прикордонного округу входили також і частини прикордонних військ КДБ СРСР, розташовані на території Білоруської СРСР та Молдавської СРСР. Проте вказані військові частини відійшли до відання Білорусі та Молдови і жодного відношення до Державної прикордонної служби не мають.

Тобто, Державний комітет у справах охорони державного кордону України (нині - Державна прикордонна служба України) у 1992 році став правонаступником лише тієї частини прикордонних військ КДБ СРСР, що базувалась на території України.

Варто зазначити, що Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 19.09.2017 у справі № 644/7843/16-а (К/800/7047/17) прийшов до аналогічних висновків та зауважив, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є лише правонаступником Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР, а не усіх прикордонних військ КДБ СРСР, правонаступником всіх військових формувань колишнього СРСР є Міністерство оборони України.

Отже, враховуючи, що позивач проходив службу саме у прикордонних військах КДБ СРСР, що були складовою Збройних Сил СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, суд приходить до висновку про те, що обов`язок розгляду питання для прийняття рішення про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранення) із виконанням позивачем обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980 покладений саме на штатну ВЛК МО України, якою є 11 Регіональна ВЛК МОУ.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності допущеної бездіяльності.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності 11 Регіональної ВЛК МОУ щодо нерозгляду заяви позивача від 11.08.2021 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням ним обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980.

В той же час, враховуючи обставини порушення відповідачем прав позивача, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання 11 Регіональну ВЛК МОУ прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поданими документами щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузії, травми, каліцтва) із виконанням обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980 роки.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до ст. 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 29 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2021 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням ним обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980.

Зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.08.2021 з поданими документами щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузії, травми, каліцтва) із виконанням обов`язків військової служби з 28.10.1978 по 03.02.1981, у тому числі під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 16.12.1980 по 31.12.1980 роки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Відповідач: 11 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (21014, м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 185, код ЄДРОУ 24979848)

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович