Справа № 560/14491/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

17 грудня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;

- скасувати пункт 5 протоколу № 133 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 02 вересня 2021 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, передбачену пунктом 1. б. статті 16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач відмовив у призначені і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності, оскільки таку виплату має здійснювати Державна кримінально-виконавча служба України, установа, де позивач проходив службу після звільнення із Збройних Сил України. Вважає, що виплата такої допомоги, згідно із статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", належить до компетенції саме Міністерства оборони України. Вказує, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідач у поданому до суду відзиві просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. Посилаючись на положення частини шостої статті 16-3, статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, зазначає, що Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення позивача з органів Державної кримінально-виконавчої служби України. Вважає, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в кримінально-виконавчій службі мають здійснюватися Державною кримінально-виконавчою службою України.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , відповідно до довідки про проходження військової служби від 28.10.2020 № 60, у період з 14 липня 2003 року по 22 червня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2020 № 422 у період з 16 січня 2015 року по 04 квітня 2015 року та з 11 травня 2016 року по 13 липня 2016 року позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у місті Краматорськ Донецької області.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ № 377080 від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

18 січня 2021 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням групи інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Листом від 20 січня 2021 року № 9/1/355 342 позивача повідомлено, що вказану вище виплату має здійснювати Державна кримінально-виконавча служба України, де позивач після звільнення з Збройних Сил України проходив службу з 11 вересня 2018 року по 20 жовтня 2020 року.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо направлення його документів до Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, позивач звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 560/4237/21 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, яка полягає у не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14 серпня 2014 року. Зобов`язано Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14 серпня 2014 року.

Листом від 24 липня 2021 року № 9/1/7360/1 позивача повідомлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі № 560/4237/21, документи щодо призначення та виплати надіслані до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 вересня 2021 року № 133, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Зазначено, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в кримінально-виконавчій службі, мають здійснюватися Державною кримінально-виконавчою службою України.

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернуся до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ, здійснюється виплата одноразової грошової допомоги в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги, згідно з частиною першою статті 16-4 Закону № 2011-XII, не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності); документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІІ до видів військової служби належать: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже у пункті 17 Порядку № 975 та статті 2 Закону № 2232-ХІІІ йдеться про звільнення саме з військової служби.

Відповідно до матеріалів справи позивач у період з 14 липня 2003 року по 22 червня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України та був звільнений саме з військової служби.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ № 377080 від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Тому обов`язок виплати одноразової допомоги військовослужбовцю, який став інвалідом чи втратив працездатність у зв`язку із захистом Батьківщини під час проходження військової служби, покладено державою на Міністерство оборони України.

Щодо твердження відповідача, що виплата одноразової грошової допомоги має здійснюватися за останнім місцем роботи позивача, а саме органами Державної кримінально-виконавчої служби України, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України

Отже, до позивача не могли застосовуватися підстави щодо отримання одноразової грошової допомоги та подання відповідної заяви по останньому місцю проходження служби. Тому, позивач правомірно звернувся щодо отримання одноразової грошової допомоги саме до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який у подальшому передав документи до Міністерства оборони України.

Згідно з витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 812 від 17 листопада 2020 року: «Захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини» та копією довідки до акту МСЕК від серії 12 ААВ № 377080 позивачу встановлено безтерміново другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відтак, хронічний виражений посттравматичний стресовий розлад, проградієнтний тип перебігу, депресивний варіант розладу з транзиторними психотичними включеннями захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що стало наслідком подальшого встановлення другої групи інвалідності. Отже, причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням та встановленням групи інвалідності позивачу встановлено.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Застосування статті 16 Закону № 2011-ХІІ, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 серпня 2021 року у справі № 806/1043/17.

Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло після його звільнення.

Суд враховує, що єдиною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у протоколі засідання комісії зазначено, що відсутнє право позивача на її отримання, оскільки витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в кримінально-виконавчій службі, мають здійснюватися Державною кримінально-виконавчою службою України.

Вказана підстава для відмови не узгоджується із вимогами законодавства щодо установлення позивачеві другої групи інвалідності, оскільки отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону № 2011-XII законодавство пов`язує не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому групи інвалідності, що впливає на розмір такої допомоги.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначені і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності, причиною якої слугувало проходження служби після звільнення із Збройних Сил України у органах Державна кримінальної-виконавчої служби України, є протиправними.

Тому пункт 5 протоколу № 133 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 02 вересня 2021 року, підлягає скасуванню.

Органом, уповноваженим на прийняття рішення щодо призначення позивачу спірної грошової допомоги є саме Міністерство оборони України, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих позивачем, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність підстав для призначення вказаної вище допомоги, бо таке рішення у цій ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі № 373/1904/16-а.

Суд вважає, що оскільки Міністерство оборони України не надавало оцінку правовому статусу позивача, зокрема, щодо виду військової служби, яку проходив позивач, строку настання інвалідності, строку звернення із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, належності та повноти поданих позивачем для отримання допомоги документів тощо, належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у цьому випадку, буде зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Скасувати пункт 5 протоколу № 133 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, від 02 вересня 2021 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 грудня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап