Справа № 360/5313/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5313/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі

судді Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання Занічковської П.Є.,

представників позивача Литвин О.В. (адвокат),

Чікалова А.О. (адвокат),

представника відповідача Морєвої О.Є. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 27 вересня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Луганській області), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви заявлено такі позовні вимоги:

1) визнати протиправним та скасувати акт Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську (далі - УПФУ в м. Лисичанську) від 13 квітня 2021 року, затверджений першим заступником начальника зазначеного Управління щодо розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині в УПФУ в м. Лисичанську;

2) зобов`язати ГУПФУ в Луганській області скласти акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині в УПФУ в м. Лисичанську, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок № 337).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 05 червня 2002 року працювала на посаді начальника УПФУ в м. Лисичанську. Позивача 21 травня 2021 року звільнено з вищевказаної посади згідно з пунктом 1 частини другої статті 87 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Під час роботи, а саме 05 квітня 2021 року із позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Так, 05 квітня 2021 року приблизно о 10 годині 40 хвилині позивач працювала на своєму робочому місці, а саме в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на четвертому поверсі вищевказаного приміщення, позивач йшла по коридору в службових справах та зачепилася ногою за лінолеум на підлозі, внаслідок чого позивача хитнуло та позивач вдарилася об кут стіни головою, а потім у позивача запаморочилося і осідаючи вона вдарилася об стіну спиною. Після чого, працівники УПФУ в м. Лисичанську ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомогли позивачу піднятися та завели до одного із службових кабінетів. Через декілька хвилин позивачу стало зле і ОСОБА_3 викликала швидку. На реанімобілі позивач була доставлена до КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня», де після консультації травматолога та невропатолога позивачу виставлено діагноз: ЗЧМП (05 квітня 2021 року, травма на виробництві). Струс головного мозку, синдром лікворної дисциркуляції, стійка виражена цефалгія, виражений астено-вегетативний синдром з 1 вегето-судиними пароксизмами (13.04.2021). Забій поперекового відділу хребта, больовий синдром середнього ступеня, порушення стато-кінетичної функції хребта та ходи. Крім того, позивач пройшла медичний огляд для встановлення факту вживання психотропних речовин та алкоголю. Відповідно до протоколу від 05 квітня 2021 року № 129 позивач визнана тверезою клінічно.

Згідно з наказом заступника начальника УПФУ в м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 для розслідування нещасного випадку на виробництві, який відбувся із позивачем, створено комісію у складі працівників УПФУ в м. Лисичанську: голови ОСОБА_5 , а також членів - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Відповідно до акта від 13 квітня 2021 року, затвердженого першим заступником начальника і зазначеного Управління, щодо розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині в УПФУ в м. Лисичанську, комісія дійшла висновку, що даний випадок не підпадає під пункт 52 Порядку № 337. За результатами голосування членів комісії, нещасний випадок, що стався з начальником УПФУ в м. Лисичанську ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, та на нього складається акт за формою Н-1/НП.

Позивач з таким висновком не згодна, оскільки відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є: виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений); перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до вибуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час.

Позивач 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин знаходилася на робочому місці в робочий час згідно з внутрішнім трудовим розпорядком установи та виконувала свої посадові обов`язки, у зв`язку з чим вважає, що нещасний випадок, який з нею стався, є нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом.

З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 30 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (том 1 арк. спр. 26-28).

Від позивача 26 серпня 2021 року до суду надійшов уточнений адміністративний позов з вимогами ідентичними первинній позовній заяві (том 1 арк. спр. 30-35).

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (том 1 арк. спр. 87-88).

Від позивача 03 листопада 2021 року до суду надійшов уточнений адміністративний позов, приведений у відповідність з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України (том 1 арк. спр. 90-94).

Ухвалою від 08 листопада 2021 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті (том 1 арк. спр. 141-142).

Від представника ГУПФУ в Луганській області 25 листопада 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (том 1 арк. спр. 177-181).

За результатами розслідування нещасного випадку Комісією, створеною УПФУ в м. Лисичанську, яке згідно з ЄДРПОУ припинило свою діяльність 23 червня 2021 року, встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом у зв`язку з чим 13 квітня 2021 року складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1/НП.

Після отримання екстреного повідомлення від КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про звернення ОСОБА_1 до зазначеного закладу з посиланням на нещасний випадок, який стався з нею на робочому місці 05 квітня 2021 року, наказом УПФУ в м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 утворено комісію з розслідування нещасного випадку (далі - комісія). До складу даної комісії були включені представники та спеціалісти, які відповідно до Порядку № 337 повинні розслідувати нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 .

З`ясувавши обставини нещасного випадку, оглянувши місце настання нещасного випадку, отримавши пояснення свідків, вивчивши медичну документацію, Комісія встановила, шо на час настання нещасного випадку, впливу небезпечних та шкідливих факторів на потерпілу не відбувалося. У зв`язку з відсутністю інформації, необхідної для підтвердження факту травмування, Комісія не змогла встановити вид події та причини її настання. Таким чином, Комісія дійшла висновку, що зазначений нещасний випадок не підпадає під дію пункту 52 Порядку № 337.

Так, Комісією не встановлено факту травмування позивача 05 квітня 2021 року на робочому місці, у зв`язку з відсутністю безпосередніх свідків, які можуть підтвердити даний факт. Опитані під час проведення розслідування працівники не можуть підтвердити обставини отримання травми позивачем 05 квітня 2021 року, а підтверджують тільки факт знаходження позивача на робочому місці вже з травмою.

За результатами голосування членів Комісії, нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, про що 13 квітня 2021 року складено акт за формою Н-1/НП, який затверджений 15 квітня 2021 року.

Крім того представником відповідача зазначено, що 23 квітня 2021 року УПФУ в м. Лисичанську відповідно до пункту 47 Порядку № 337 матеріали розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, надіслані до Головного управління Держпраці у Луганській області. До теперішнього часу від Головного управління Держпраці у Луганській області припис за формою Н-9 щодо виявлених порушень об`єктивності проведеного розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, недоліків в оформленні матеріалів розслідування та їх відповідності вимогам Порядку № 337, до УПФУ в м. Лисичанську не надходив.

Представник відповідача вважає, що у разі незгоди з висновками Комісії, які викладені в акті розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 13 квітня 2021 року, позивач мав право звернутися до Держпраці або її територіального органу для призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) для вирішення спору в досудовому порядку, як то передбачено Порядком 337. Проте будь-яких доказів звернення позивача до зазначених органів позивачем до суду не надано, як і не надано документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

По справі сторонами заявлено такі клопотання та здійснено судом такі процесуальні дії:

- від представника ГУПФУ в Луганській області 18 листопада 2021 року надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою від 25 листопада 2021 року (том 1 арк. спр. 148, 174-175);

- представником ГУПФУ в Луганській області у відзиві на позов заявлено клопотання про залучення до участі у справі Лисичанське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області як другого відповідача та Головне управління Держпраці у Луганській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, які повернуті заявнику без розгляду ухвалою від 25 листопада 2021 року (том 1 арк. спр. 180-181, 191, 207-208);

- за клопотанням представників позивача ухвалою від 25 листопада 2021 року викликано як свідка ОСОБА_7 (том 1 арк. спр. 189);

- з ініціативи суду ухвалою від 25 листопада 2021 року викликано у судове засідання як свідка ОСОБА_3 (том 1 арк. спр. 195);

- за клопотанням представника ГУПФУ в Луганській області від 29 листопада 2021 року ухвалою від 02 грудня 2021 року викликано у судове засідання як свідка ОСОБА_4 (том 1 арк. спр. 215, 237);

- представником ГУПФУ в Луганській області 01 грудня 2021 року подано клопотання про залучення до участі у справі Лисичанське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, яке ухвалою від 02 грудня 2021 року залишено без розгляду (том 1 арк. спр. 220-221, 238-239).

У судовому засіданні представники позивача підтримали уточнені позовні вимоги повністю, надали пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Опитаний як свідок у судовому засіданні ОСОБА_7 повідомив, що раніше він працював водієм в УПФУ в м. Лисичанську та 05 квітня 2021 року він перебував в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську в особистих справах. Свідок хотів поспілкуватися з ОСОБА_1 , тому піднявся до її кабінету, позивача в кабінеті не було, тому він пішов на інший поверх її шукати. Коли він піднявся на 4 поверх він побачив, як ОСОБА_1 зачепилася ногою об лінолеум, втратила рівновагу та вдарилася головою об стіну, почала падати на підлогу та вдарилася об стіну спиною. Свідок почав позивачу допомагати, після чого в коридор вийшли інші дівчата та завели ОСОБА_1 в кабінет. Побачивши, що в кабінеті багато людей, ОСОБА_7 вирішив не заважати, вийшов з кабінету та пішов. Підтвердити його присутність може, зокрема ОСОБА_3 , інших дівчат він пам`ятає тільки за ім`ям, їх прізвища не пам`ятає.

Опитані як свідки у судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили надані ними в ході розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05 квітня 2021 року, пояснення. Повідомили суду, що саму подію нещасного випадку вони не бачили, а тільки чули як позивач кликала на допомогу. Обставини події їм згодом стало відомо тільки зі слів самої ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 повідомила суду, що, перебуваючи в своєму робочому кабінеті в УПФУ в м. Лисичанську, вона почула з коридору прохання позивача про допомогу, яка кликала ОСОБА_4 . Після чого визирнула з кабінету та побачила ОСОБА_1 в кабінеті ОСОБА_4 , вона сиділа на стільці, була дуже блідою, мала вигляд, що з нею щось трапилось. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 всіляко намагалися надати ОСОБА_1 допомогу, попросили свідка викликати швидку, що ОСОБА_3 виконала. Позивача до лікарні супроводжувала ОСОБА_4 . Також свідок зауважила, що коли вона визирнула з кабінету в коридорі нікого не було, в цей день ОСОБА_7 вона не бачила.

ОСОБА_4 повідомила, що до події, яка трапилася з позивачем, вона перебувала у неї в кабінеті та вони обговорювали робочі питання. Потім позивач вийшла з кабінету. Згодом свідок почула крик ОСОБА_1 про допомогу. Коли вона вийшла в коридор, то побачила тільки ОСОБА_2 , яка підтримувала позивача. Інших осіб в коридорі не було. Вони з ОСОБА_2 завели позивача до кабінету ОСОБА_4 та надали їй допомогу, ОСОБА_8 , яка також прийшла до кабінету, викликали швидку. Свідок також супроводжувала позивача до лікарні. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що позивач зачепилася взуттям за лінолеум, втратила рівновагу та вдарилася головою об стіну.

Також свідки підтвердили, що 05 квітня 2021 року до 10 години 40 хвилин позивач виглядала як звичайно, посміхалася, на погане самопочуття не скаржилася.

Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в період з 05 червня 2002 року по 21 травня 2021 року працювала начальником УПФУ в м. Лисичанську, що підтверджено копіями наказів від 03 червня 2002 року № 26-к, від 03 червня 2002 року № 72-о, трудової книжки від 14 вересня 1976 року серії НОМЕР_2 (том 1 арк. спр. 95, 96, 133-135).

До УПФУ в м. Лисичанську з КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» надійшло екстрене повідомлення від 05 квітня 2021 року № 6 про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння), згідно з яким ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. на робочому місці зачепилася за лінолеум, вдарилася головою о кут стіни. Попередній діагноз: забій м`яких тканин чола, ЗЧМТ, забій поперекового відділу хребта, помірне порушення функції. ОСОБА_1 госпіталізована до неврологічного відділення (том 1 арк. спр. 156 зворот).

Наказом УПФУ в м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 утворено комісію з розслідування нещасного випадку на виробництві, який відбувся з начальником управління ОСОБА_1 05 квітня 2021 року, за узгодженням з відповідними організаціями у складі: Рябош І.Ф. - головного спеціаліста фінансово-економічного відділу, відповідальний за техніку безпеки; ОСОБА_4 - голова первинної профспілкової організації працівників ПФУ в м. Лисичанську; ОСОБА_3 - начальник фінансово-економічного відділу - головний бухгалтер; ОСОБА_6 - завідувач сектору, страховий експерт з охорони праці міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області (том 1 арк. спр. 158).

В акті розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в УПФУ в м. Лисичанську, код за , від 13 квітня 2021 року, затвердженому першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську 15 квітня 2021 року, вказано, що відповідно до медичної довідки «Висновок про тяжкість виробничої травми», виданої КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 06 квітня 2021 року діагноз, який встановлено закладом охорони здоров`я ОСОБА_1 : закрита черепно-мозкова травма (05.04.2021), травма виробнича, струс головного мозку, с-млікворної дисциркуляції, виражена цефалгія, забій м`яких тканин чола, забій поперекового відділу хребта, больовий синдром середнього ступеня, порушення функції хребта.

Місце, де стався нещасний випадок: коридор 4-го поверху частини адміністративної будівлі, орендованої УПФУ в м. Лисичанську.

Обставини, за яких стався нещасний випадок: зі слів потерпілої ОСОБА_1 05 квітня 2021 року приблизно о 10 год. 40 хв. вона йшла по коридору 4-го поверху частини адміністративної будівлі, спіткнулася зачепившись ногою за лінолеум на підлозі, внаслідок чого її хитнуло і вона вдарилася о кут стіни головою, а потім їй запаморочилось і вона осідавши сперлась о стіну спиною. В цей час ОСОБА_2 виходила зі свого кабінету № 38 і почула голос ОСОБА_1 , яка кликала на допомогу. Зі слів ОСОБА_2 вона не бачила моменту травмування, а саме удару головою о стіну або падіння. ОСОБА_2 підійшовши ближче до ОСОБА_1 побачила, що та стояла біля стіни зігнувшись та спиралась руками о стіну. Втрати свідомості у ОСОБА_1 не було, вона була дуже бліда. В цей час ОСОБА_4 , кабінет якої знаходиться на 4 поверсі адміністративної будівлі НОМЕР_3, почула голос ОСОБА_2 , яка кликала її на допомогу. Вийшовши з кабінету ОСОБА_4 побачила, що в коридорі ОСОБА_2 підтримує під руки ОСОБА_1 , якій було дуже зле. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 завели ОСОБА_1 до кабінету НОМЕР_3 та посадили на стілець. О 10 годині 45 хвилин, почувши схвильовані голоси, до кабінету НОМЕР_3 зайшла ОСОБА_3 і побачила, що ОСОБА_1 сиділа на стільці, тремтіла та була дуже блідою. На прохання ОСОБА_1 ОСОБА_3 викликала швидку.

Після прибуття швидкої, ОСОБА_4 разом з фельдшером супроводжувала ОСОБА_1 до машини швидкої. Під час пересування по сходовому відділенню, у ОСОБА_1 «підкошувалися ноги» і вона осідала на сходи. Швидка доставила ОСОБА_1 до КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня». Після огляду у приймальному відділенні, ОСОБА_1 направлено на консультацію до травматологічного пункту КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня», де встановлено попередній діагноз: «Забій м`яких такнин чола. ЗЧМТ. Забій поперекового відділу хребта. Помірне порушення функції. Травма не відноситься до категорії важких. Після огляду лікарем травматологом, ОСОБА_1 направлено на лікування до неврологічного відділення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня».

За результатами медичного обстеження факту перебування потерпілого в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, визнана твереза (згідно з висновком від 06.044.2021).

Вид події та причини настання нещасного випадку: комісія з розслідування нещасного випадку, враховуючи зібрану інформацію, встановила, що на час настання нещасного випадку, впливу небезпечних та шкідливих виробничих факторів на потерпілу не відбувалося. У зв`язку з відсутністю інформації, необхідної для підтвердження факту травмування, комісія не може встановити вид події та причини її настання.

Висновок комісії: з`ясувавши обставини, оглянувши місце настання нещасного випадку, отримавши пояснення свідків, вивчивши медичну документацію, комісія дійшла висновку, що даний випадок не підпадає під пункт 52 Порядку № 337.

За результатами голосування членів комісії, нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, та на нього складається акт за формою Н-1/НП.

У зв`язку зі знаходженням потерпілої ОСОБА_1 у неврологічному відділенні КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» на лікуванні, де запроваджені карантинні заходи, члени комісії не змогли провести зустріч з потерпілою, проте надали їй роз`яснення з питань, які виникли внаслідок нещасного випадку та ознайомили її з ходом розслідування у телефонному режимі (том 1 арк. спр. 159 зворот - 163).

Згідно з описом матеріалів розслідування нещасного випадку, матеріали розслідування нещасного випадку оформлені такими документами: супровідний лист, екстрене повідомлення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» № 6, наказ УПФУ в м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 «Про призначення комісії з розслідування внаслідок нещасного випадку на виробництві», примірник акта за формою Н-1/НП, лист потерпілому про утворення комісії з нещасного випадку та запрошення до співпраці, протоколи засідання комісії спеціального розслідування нещасного випадку, протокол огляду місця, де стався нещасний випадок, копії документів про проходження потерпілим навчання та інструктажів з охорони праці, ескіз місця нещасного випадку, пояснювальні записки свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, запит до КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про ступінь тяжкості травми, копія висновку КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про тяжкість виробничої травми, наказ УПФУ в м. Лисичанську від 13 квітня 2021 року № 22 «Про вжиття запропонованих комісією заходів щодо запобігання виникненню подібних нещасних випадків» (том 1 арк. спр. 155 зворот, 155-173).

Дослідженням протоколу № 3 засідання комісії із розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин з начальником УПФУ в м. Лисичанську ОСОБА_1. від 13 квітня 2021 року встановлено, що комісія заслухала ОСОБА_5 , яка розповіла, що під час вивчення обставин, опитування свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, ознайомлення з «Висновком про тяжкість виробничої травми», наданим КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» 06 квітня 2021 року, комісії не вдалося встановити об`єктивну істину настання 05 квітня 2021 року факту травмування потерпілої ОСОБА_1 в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську з причин відсутності безпосередніх свідків, що можуть підтвердити даний факт. Вирішили провести голосування щодо визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом. «За» проголосували 0 осіб; «Проти» - 4 особи. Рішенням комісії встановлено, що даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом. Головою комісії запропоновано скласти акт форми Н-1/НП та передати на затвердження не пізніше 14.04.2021 (том 1 арк. спр. 166).

В матеріали справи позивачем також надано копію іншого примірника акта розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин у УПФУ в м. Лисичанську від 13 квітня 2021 року, затверджений першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську 15 квітня 2021 року, який містить інформацію частково відмінну від вищеописаного акта розслідування (том 1 арк. спр. 59-67, 110-118).

Оскільки оригінал вказаного примірника акта розслідування представниками позивача на вимогу суду не надано, а представник відповідача ставить під сумнів відповідність цієї копії оригіналу, суд, керуючись положеннями частини шостої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, такий доказ до уваги не бере.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УПФУ в м. Лисичанську (код за ) припинено, про що 23 червня 2021 року внесено відповідний запис, правонаступником припиненої юридичної особи є ГУПФУ в Луганській області.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 14.10.1992 № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2694-ХІІ умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2694-ХІІ роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною першою статті 14 Закону № 2694-ХІІ визначено, що працівник зобов`язаний:

дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства;

знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту;

проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Відповідно до статті 22 Закону № 2694-ХІІ роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок № 337).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 337 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо;

територія підприємства (установи, організації) - земельна ділянка, що надана у користування підприємству (установі, організації), а також ділянка, яка віднесена до його території згідно з рішенням відповідного місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, включаючи виробничі, адміністративні та побутові приміщення, будівлі, споруди, розміщені на такій земельній ділянці, на (в) яких провадиться виробнича діяльність.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 337 заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1:

підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу;

територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування за місцем настання нещасного випадку (далі - робочий орган Фонду).

Пунктом 7 Порядку № 337 визначено, що заклад охорони здоров`я повинен провести необхідні дослідження для визначення наявності в організмі потерпілого алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) і визначити ступінь його сп`яніння.

Відповідний висновок чи витяг з протоколу (з окремим позначенням у разі відмови потерпілого визначити ступінь сп`яніння), довідку із зазначенням діагнозу та його коду згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10) і висновок про ступінь тяжкості травми згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим МОЗ, заклад охорони здоров`я безоплатно надає протягом однієї доби з моменту одержання запиту від роботодавця та/або голови комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння).

Згідно з абзацом першим пункту 9 Порядку № 337 розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.

Пунктом 12 Порядку № 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).

Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Згідно з абзацом першим пункту 30 Порядку № 337 розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.

Пунктом 34 Порядку № 337 визначено, що рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 337 голова (заступник Голови) Держпраці або керівник її територіального органу, що утворив спеціальну комісію, повинен протягом трьох робочих днів після надходження матеріалів спеціального розслідування розглянути їх та затвердити примірники акта за формою Н-1 або у разі невстановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); невизнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаним з виробництвом за наявних обставин, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом; невстановлення осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці; нерозроблення плану заходів щодо запобігання виникненню подібних нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) обґрунтовано повернути їх на доопрацювання, продовживши наказом строк розслідування до п`яти робочих днів.

Згідно з пунктом 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема:

виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений) (підпункт 1);

перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час (підпункт 2).

Нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження (пункт 53 Порядку № 337).

Згідно з пунктом 57 Порядку № 337 за результатами перевірки об`єктивності розслідування, проведеного комісією підприємства (установи, організації), та у разі виявлення факту недотримання вимог нормативно-правових актів з охорони та гігієни праці під час визначення відповідності умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, з`ясування обставин і причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), встановлення осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням) Держпраці або її територіальним органом може бути прийнято рішення про призначення одного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Якщо Держпраці не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування, результати роботи комісії, утвореної роботодавцем, оскаржуються потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) лише у судовому порядку.

Рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).

Відповідно до пункту 58 Порядку № 337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.

За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку.

Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії).

Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Особи, які проводили розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), причин виникнення хронічних професійних захворювань (отруєнь), аварій, несуть відповідальність згідно із законодавством за своєчасність та об`єктивність їх розслідування, обґрунтованість прийнятих рішень та виконання інших обов`язків, визначених цим Порядком (пункт 142 Порядку № 337).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що комісією, створеною за наказом заступника начальника УПФУ в м. Лисичанську, проведено розслідування нещасного випадку, що стався з начальником УПФУ в м. Лисичанську 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині, за наслідками якого 13 квітня 2021 року складено акт форми Н-1/НП, затверджений першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську 15 квітня 2021 року.

Як слідує з акта та підтверджено матеріалами розслідування, з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. в приміщенні адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську в робочий час у процесі виконання службових обов`язків сталася подія, внаслідок якої заподіяно шкоду здоров`ю позивача та спричинено втрату працездатності, тобто нещасний випадок.

Факти перебування потерпілої на час настання події на робочому місці в робочий час, а також виконання нею своїх обов`язків комісією підтверджені.

Згідно з підпунктами 1 та 2 пункту 52 Порядку № 337 вказані обставини є такими, за умови існування яких, нещасний випадок визнається пов`язаним з виробництвом.

Проте, як слідує з акта розслідування, комісія встановила, що на час нещасного випадку, впливу небезпечних та шкідливих та виробничих факторів на потерпілу не відбувалось. У зв`язку з відсутності інформації, необхідної для підтвердження факту травмування, комісія не може встановити вид події та причини її настання. Також комісія дійшла висновку, що випадок, який стався з ОСОБА_1 , не підпадає під пункт 52 Порядку № 337, у зв`язку з чим за результатами голосування комісією прийнято рішення, що нещасний випадок, який стався з позивачем 05 квітня 2021 року, є таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Однак з такими висновками комісії суд погодитись не може, зважаючи на таке.

У пояснювальній записці, наданій ОСОБА_1 12 квітня 2021 року, вказано всі обставини, за яких з нею 05 квітня 2021 року стався нещасний випадок. Так, потерпіла повідомила, що 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. вона йшла коридором адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську, зачепилась ногою за лінолеум на підлозі, втратила рівновагу та вдарилася головою о кут стіни. Співробітники ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали їй допомогу та викликали швидку.

Згідно з висновком КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 13 год. 00 хв. поступила в неврологічне відділення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: закрита черепно мозкова травма (05.04.2021), травма виробнича, струс головного мозку, с-млікворної дисциркуляції, виражена цефалгія, забій м`яких тканин чола, забій поперекового відділу хребта, больовий синдром середнього ступеня, порушення функції хребта. Вказане пошкодження: зачепилася об лінолеум, вдарилася головою об кут стіни. Травма не відноситься до категорії важких. За результатом медичного обстеження факту перебування потерпілого в стані алкоголю або наркотичного сп`яніння: визнана тверезою.

Отже, факт травмування ОСОБА_1 05 квітня 2021 року на 4 поверсі адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську внаслідок падіння підтверджений поясненнями потерпілої, а також медичним висновком КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня».

В акті відсутні будь-які обставини, які б спростовували пояснення позивача, тому не зрозуміло, з яких підстав комісією не врахована повідомлена позивачем інформація.

Більш того, пояснення потерпілої частково підтверджені свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які пояснили, що хоча сам факт падіння ОСОБА_1 вони й не бачили, однак 05 квітня 2021 року близько 10 год. 45 хв. вони побачили потерпілу в коридорі четвертого поверху адмінбудівлі УПФУ в м. Лисичанську поганому стані, дуже блідою, надали їй допомогу та викликали швидку.

Також опитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомили суду, що 05 квітня 2021 року до події, яка сталася приблизно о 10 год. 40 хв., вони бачили ОСОБА_1 , яка добре себе почувала, посміхалася, на стан здоров`я не скаржилася.

До пояснень ОСОБА_7 , який також був опитаний як свідок у судовому засіданні та підтвердив, що бачив як ОСОБА_1 05 квітня 2021 року близько 10 год. 40 хв. зачепилася ногою об лінолеум, втратила рівновагу та вдарилася головою об кут стіни, суд ставиться критично та не враховує при розгляді даної справи, оскільки присутність ОСОБА_7 05 квітня 2021 року в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську, який станом на час події вже не працював в УПФУ в м. Лисичанську, не підтверджена жодними доказами.

У додатку 9 до Порядку № 337 наведений класифікатор видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, до якого за кодом 02.1 включено такий вид події, як падіння потерпілого під час пересування.

Зважаючи на вище зазначене, суд дійшов висновку, що вказані в акті твердження комісії про неможливість встановити вид події не ґрунтуються на встановлених розслідуванням обставинах та не відповідають дійсності.

Що стосується вказаних в акті висновків комісії про неможливість встановлення причин настання події, а також відсутність впливу на потерпілу впливу небезпечних та шкідливих факторів, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

По перше, наявність впливу небезпечних та шкідливих факторів на потерпілу за визначенням, наведеним в пункті 3 Порядку № 337, не є обов`язковою ознакою нещасного випадку.

По друге, згідно з підпунктами 1 та 2 пункту 52 Порядку № 337 вплив небезпечних та шкідливих факторів не визначений як умова для визнання нещасного випадку пов`язаним з виробництвом.

По третє, суд зауважує, що згідно з фотознімком підлоги на четвертому поверсі адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську (місця події) встановлено, що покриття підлоги є нерівним, краї лінолеуму накладаються один над одним, в деяких місцях наявні пошкодження покриття (том 1 арк. спр. 80).

При цьому, в акті розслідування комісією лише вказано, що на момент огляду місця нещасного випадку його стан не в повній мірі відповідає вимогам СНиП2.09.04.-87 «Адміністративні та побутові будівлі».

Однак, комісією не надано жодної оцінки стану покриття підлоги в місці події, а також, що такий стан міг спричинити падіння потерпілої. При цьому, візуально стан покриття підлоги дозволяє зробити припущення, що потерпіла дійсно могла зачепитися ногою за край лінолеуму.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд встановив, що висновок комісії про не пов`язаність нещасного випадку, який стався з позивачем 05 квітня 2021 року о 40 год. 40 хв. у приміщенні УПФУ в м. Лисичанську, з виробництвом є необґрунтованим, оскільки зроблений без врахування всієї встановленої розслідуванням інформації, не відповідає фактичним обставинам справи, тому є протиправним та підлягає скасування.

Навпаки, встановлені розслідуванням обставини, на погляд суду, свідчать, що нещасний випадок, який стався з позивачем 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині, відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 визнається пов`язаним з виробництвом.

Також при розгляді справи суд зважає на те, що комісією з розслідування не встановлено обставин, вичерпний перелік яких наведений в пункті 53 Порядку № 337, які виключають пов`язаність нещасного випадку з виробництвом.

Щодо тверджень представника ГУПФУ в Луганській області про те, що ГУ Держпраці у Луганській області після отримання матеріалів розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, та за наслідками здійснення контрольних функцій не видано роботодавцю обов`язковий до виконання припис за формою Н-9 щодо виявлених порушень об`єктивності проведеного розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, недоліків в оформленні матеріалів розслідування та їх відповідності вимогам Порядку № 337, а також, що позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом звернення до Держпраці та її територіальних органів за призначенням повторного розслідування, суд зауважує, що пунктами 57 та 58 Порядку № 337 визначено можливість захисту потерпілим своїх прав від порушень з боку роботодавця, як шляхом звернення до суду за оскарженням рішень, змісту акта форми Н-1, так і до Держпраці та її територіальних органів щодо призначення повторного розслідування, тобто альтернативні способи захисту. Тому звернення до Держпраці за призначенням повторного розслідування не може вважатися обов`язковим досудовим порядком урегулювання спору у розумінні пункту 6 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, та перешкоджати позивачу у захисті його порушених прав одразу в судовому порядку, а відсутність відповідного припису форми Н-9 про правомірність рішення комісії та дотримання Поряду № 337.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що основні аргументи позивача є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, які може обрати суд у разі задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За встановлених в цій справі обставин та наведеного вище нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

визнання протиправним та скасування рішення комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в УПФУ в м. Лисичанську, оформлене протоколом засідання комісії із розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин, від 13 квітня 2021 року № 3;

визнання протиправним та скасування акта розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в УПФУ в м. Лисичанську, від 13 квітня 2021 року, затвердженого 15 квітня 2021 року першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську;

зобов`язання ГУПФУ в Луганській області, як правонаступника припиненого УПФУ в м. Лисичанську, призначити повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в УПФУ в м. Лисичанську, за результатами проведення якого скласти акт за формою Н-1 відповідно до Порядку№ 337.

Щодо тверджень відповідача, що складання акта розслідування за відповідною формою за результатами розслідування нещасного випадку належить до дискреційних повноважень комісії, суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження комісії з розслідування нещасного випадку визначені Порядком № 337. Умови, за яких комісія визнає нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виробництвом, та складає акт за відповідною формою, також визначені Порядком № 337. Якщо такі умови відсутні, то комісія визнає нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, та складає акт за формою Н-1. Тобто, повноваження комісії та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки комісії за умови встановлення, що нещасний випадок, який стався з потерпілим, є пов`язаним з виробництвом -скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1. За законом у комісії немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями (вільного розсуду). Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 08 жовтня 2021 року (арк. спр. 36).

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій комісії УПФУ в м. Лисичанську, правонаступником якого є ГУПФУ в Луганській області, а також, що аргументи позивача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню повністю лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, оформлене протоколом засідання комісії із розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин, від 13 квітня 2021 року № 3.

Визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, від 13 квітня 2021 року, затверджений 15 квітня 2021 року першим заступником начальника управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, за результатами проведення якого скласти акт за формою Н-1 відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20 грудня 2021 року.

Суддя К.О. Пляшкова