Справа № 160/14187/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправною та скасування вимоги (недоїмки) від 08.02.2021 року № Ф-115499-17/61У, -
17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Ухвалою суду від 26.08.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду уточненої позовної із зазначенням електронної пошти позивача або із повідомленням про її відсутність.
Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 22.09.2021 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява відповідно до кількості учасників справи, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-115499-17/61У, видану 08.02.2021 року Головним управлінням ДПС У Дніпропетровській області.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області безпідставно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) від 08.02.2021 року №Ф-115499-17/61У, яку було направлено для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, оскільки позивач хоча і був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, проте, фактично підприємницьку діяльність не здійснював, доходів від провадження підприємницької діяльності не отримував. Вказує, що на позивача, як на фізичну особу-підприємця, який перебував на загальній системі оподаткування, поширюються вимоги пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI, у зв`язку з чим, 22.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про списання суми недоїмки за період з 01.01.2017 року по теперішній час. Однак, з отриманої відповіді на адвокатський запит в інтересах позивача вбачається, що контролюючим органом не заперечується, що позивач віднесений до кола осіб, що мають право на списання недоїмки, штрафів та пені на підставі пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI, однак, при розгляді заяви позивача контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано вимоги визначені пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI щодо списання недоїмки, оскільки до 01.03.2021 року не були виконані наступні умови: не припинено підприємницьку діяльність (діяльність припинена 13.07.2021 року), не подано заяву про списання недоїмки (заява подана 23.07.2021 року), не надано звітність з єдиного внеску за 2017-2020 роки. Ознайомившись з викладеним у відповіді, позивач вважає, що відповідач всупереч вимогам закону безпідставно обмежив позивача в реалізації гарантованого йому права на списання вказаної недоїмки зі сплати єдиного внеску. Окремо звертає увагу суду на те, що не мав можливості подати заяву про списання суми недоїмки вчасно через те, що на території України встановлений карантин та позивач у період з 21.09.2020-18.10.2020 року перебував на лікарняному через захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 спричинену коронавірусом SARS-CoV-2. Наголошує, що має право за Законом на писання недоїмки зі сплати єдиного внеску. За сукупністю наведених обставин позивач приходить до висновку, що винесена вимога податковим органом є протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу надано право подати відзив на позов разом із доказами, які підтверджують обставини на яких грунтуються його заперечення протягом 15 днів з дати отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
03.11.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області заперечує щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції зазначило, що Законом України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено низку змін до Закону 2464-VI, які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Так, з 01 січня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 7 та частини п`ятої статті 8 Закону 2464-VI фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування нараховують та сплачують єдиний внесок у розмірі 22 відсотка на суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі не отримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, дані особи зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом 2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. За 2017 фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого року, наступного за звітним (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону 2464-VI). Також, з 01 січня 2018 року набули чинності зміни до Закону 2464-VI внесені Законом України від 03 жовтня 2018 року №2148-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», зокрема в частині термінів сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, особами, які провадять незалежну професійну діяльність та членами фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах. Так, відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону 2464-VI з січня 2018 року зазначена категорія платників зобов`язана сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 01 січня 2017 року складає 3 200,0 грн., відповідно мінімальний страховий внесок складає 704,00 грн. (3 200,00 х 22 відсотки).
Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2018 році складає 819,06 грн., так як відповідно до Закону України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 3 723,0 грн. (3 723,00 х 22 відсотки).
Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2019 році складає 918,06 грн., так як відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 4173,0 грн. (4173,00 х 22 відсотки).
Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2020 році складає 1039,06 грн., так як відповідно до Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 4723,00 грн. (4723,00 х 22 відсотки).
Разом з тим, Законом України від 25.08.2020 №822-ІХ внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Зокрема , починаючи з 01 вересня 2020 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 5000,00 гривень.
Так, починаючи з 01.09.2020 сума мінімального страхового внеску за місяць становить1100,00 гривень.
З метою ведення контролю за сплатою єдиного внеску по зазначеній категорії платників Державною податковою службою України розроблено алгоритм відображення в ІКП сум квартальних нарахувань з єдиного внеску.
- за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 року в сумі 8 448,00 грн.; за І квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 року в сумі 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за II квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за III квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за IV квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 року в сумі 2754,18 грн.; за І квартал 2020 року по терміну сплати 21.04.2020 року в сумі 2078,12 грн.; за II квартал 2020 року по терміну сплати 20.07.2020 року в сумі 1039,06 грн.; за III квартал 2020 року по терміну сплати 19.10.2020 року в сумі 3178,12 грн.; за жовтень - листопад 2020 року по терміну сплати 19.01.2021 року в сумі 2200,00 грн.
Так, 23.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про списання суми недоїмки, нарахованої за період з 01.01.2017 року по теперішній час.
Проте, вказана сума недоїмка не була списана, так як при розгляді заяви позивача контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано вимоги визначені пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI щодо списання недоїмки, оскільки до 01.03.2021 року не були виконані наступні умови: не припинено підприємницьку діяльність (діяльність припинена 13.07.2021 року), не подано заяву про списання недоїмки (заява подана 23.07.2021 року), не надано звітність з єдиного внеску за 2017-2020 роки. На підставі вищевикладеного відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
03 листопада 2021 року на адресу суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про витребування доказів по справі.
Ухвалою суду від 08.11.2021 року клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про витребування доказів задоволено частково.
Витребувано у ОСОБА_1 належним чином засвідчених копії таких документів:
1) відомості про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за оспорюваний період (2017 - 2020 рік);
2) Довідку за формою ОК-5 за аналогічний період.
17.11.2021 року на виконання ухвали суду від 08.11.2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", територіальні органи Державної податкової служби як юридичні особи публічного права ліквідовано, їх права та обов`язки перейшли до Державної податкової служби та її територіальних органів у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Наказом ДПС України від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
У свою чергу, відповідно до наказу Державної податкової служби України №755 від 24.12.2020, з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС України №529 від 30.09.2020, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що є підстави для заміни відповідача-1 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а тому, у відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд допускає заміну відповідача-1 у справі на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (код ЄДРПОУ ВП: 44118658).
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровська ДПІ (Амур-Нижньодніпровський р-н м.Дніпра) з 20.07.2007 року по 13.07.2021 року на загальній системі оподаткування.
- за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 року в сумі 8 448,00 грн.; за І квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 року в сумі 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за II квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за III квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за IV квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 року в сумі 2754,18 грн.; за І квартал 2020 року по терміну сплати 21.04.2020 року в сумі 2078,12 грн.; за II квартал 2020 року по терміну сплати 20.07.2020 року в сумі 1039,06 грн.; за III квартал 2020 року по терміну сплати 19.10.2020 року в сумі 3178,12 грн.; за жовтень - листопад 2020 року по терміну сплати 19.01.2021 року в сумі 2200,00 грн. Встановлено, що сплата ЄСВ за період з 01.01.2017 року по день розгляду справи судом, відсутня.
22.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про списання суми недоїмки за період з 01.01.2017 року по теперішній час. До заяви долучено копію паспорта, РНОКПП та інформацію з Єдиного реєстру.
Позивач вважаючи таку бездіяльність відповідача, що виразилась у неприйнятті рішення про списання недоїмки по сплаті єдиного внеску протиправною звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) внесено зміни до Закону №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний соціальний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
При цьому, п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний соціальний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Згідно з ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Статтею 6 Закону №2464-VI визначені права та обов`язки платника єдиного внеску, зокрема відповідно до пункту 1 та 4 частини 2 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати звітність у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Суд зауважує, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19.
При цьому, документів на підтвердження працевлаштування позивача, як найманого працівника, до позовної заяви позивачем не додано, оскільки надана довідка форми ОК-5 містить дані лише за 2006, 2007 та 2012 роки, тоді як спірним періодом у даній справі є 2017-2020 роки.
З 03.06.2020 року Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-15 згідно із Законом №592-IX від 13.05.2020 року, яким, із урахуванням змінам, внесених згідно із Законом №786-IX від 14.07.2020 року, в редакції Закону №1072-IX від 04.12.2020 року, визначено наступне:
« 9-15. Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:
а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;
б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:
- платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;
- суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.
Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.
Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.
Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Суд звертає увагу, що ключовими умовами для списання несплаченої станом на 1 грудня 2020 року суми недоїмки, нарахованої платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) від його діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, є подання до 1 березня 2021 року:
- державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності;
- до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Разом з тим судом встановлено, що позивачем подано заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності лише 13.07.2021 року, тобто вже після 01.03.2021 року, що унеможливлює списання недоїмки відповідно до п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI.
Крім того, унеможливлює списання недоїмки відповідно до п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI також не подання позивачем до податкового органу звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року.
В той же час судом встановлено, що заява про списання суми (недоїмки) подана позивачем до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області лише 23.07.2021 року, тоді як повинна була бути подана до 01.03.2021 року. При цьому суд зауважує, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено поновлення строку подання заяви щодо списання суми недоїмки з єдиного соціального внеску.
Доводи позивача, що він не мав можливості подати до податкового органу заяву про списання суми недоїмки вчасно через те, що на території України встановлений карантин та позивач у період з 21.09.2020-18.10.2020 року перебував на лікарняному через захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.
Законом України від 04.12.2020 року №1072-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» внесено зміни до пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про єдиний внесок. Цими змінами фактично продовжуються процедури, передбачені при списанні сум недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів і пені на виконання вимог Закону України від 13 травня 2020 року №592-IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі-Закон №592) зі змінами, внесеними Законом України від 14 липня 2020 року №786-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців».
Коло суб`єктів, які мають право на таке списання, не змінюється: це фізичні особи - підприємці (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Однак встановлюється новий період, протягом якого такі платники можуть звернутися за списанням - це можна зробити до 1 березня 2021 року. Таким чином, усі, хто з будь-яких причин не зміг звернутися до контролюючих органів за списанням або виконати необхідні для цього умови у термін, попередньо визначений Законом №786 (який сплив 31 серпня 2020 року), зможуть це зробити.
Отже, позивач знав про виникнення з 03.06.2020 року у нього такого права та мав достатньо часу для того щоб припинити свою підприємницьку діяльність, подати звітність відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року та звернутися до контролюючого органу із відповідною заявою за списанням суми недоїмки з єдиного внеску, проте у період з 03.06.2020 по 28.02.2021 року позивачем не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання умов для проведення означеного списання, що характеризується пасивною поведінкою останнього.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт не дотримання позивачем умов, визначеним пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, що надають право на списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені з єдиного соціального внеску, на підставі заяви платника, а саме у не припиненні підприємницької діяльності (діяльність припинена 13.07.2021 року), не поданні заяви про списання недоїмки (заява подана 23.07.2021 року), не наданні звітності з єдиного внеску за 2017-2020 роки до 01.03.2021 року, знайшов своє підтвердження при розгляді цієї справи, відповідно відмова контролюючого органу у списанні суми недоїмки з єдиного внеску позивачу є правомірною.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність відмови позивачу у списанні суми недоїмки з єдиного внеску на підставі пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2464-VI.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
У відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у порядку та в строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева