Справа № 640/21791/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Київ № 640/21791/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проМіністерства розвитку громад та територій України визнання протиправною бездіяльності,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання творчої відпустки начальнику відділу управління державною власністю та захисту інтересів держави ОСОБА_1 для завершення роботи над кандидатською дисертацією за заявою від 10.10.2018.

Ухвалою суду від 18.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.11.2019 справу №640/21791/18 прийнято до провадження судді Амельохіна В.В.

Ухвалою суду від 17.12.2021 замінено Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (відповідача) на правонаступника Міністерство розвитку громад та територій України.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненадання творчої відпустки начальнику відділу управління державною власністю та захисту інтересів держави ОСОБА_1 для завершення роботи над кандидатською дисертацією за заявою від 10.10.2018.

13 лютого 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10.03.2017 №91/К/ОС призначено ОСОБА_1 з 13.03.2017 на посаду начальника Відділу управління державною власністю Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Наказом Мінрегіону від 25.07.2018 №230К/ОС позивача переведено з 25.07.2018 на посаду начальника Відділу управління державною власністю та захисту інтересів держави.

10 жовтня 2018 року позивач звернувся із заявою про надання творчої відпустки для закінчення дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук тривалістю 89 календарних днів з 25.10.2018.

До вказаної заяви додано Витяг з Протоколу засідання вченої ради Інституту держави та права ім. В.М. Корецького від 20.09.2018 №7, в якому за результатами засідання рекомендовано Мінрегіону надати позивачу творчу відпустку для завершення роботи над кандидатською дисертацією на 3 місяця згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.1998 №45 «Про затвердження умов, тривалості, порядку надання та оплати творчих відпусток».

Листом від 25.10.2018 №7/23.1/11481-18 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило позивача про відсутність підстав для надання творчої відпустки з 25.10.2018, оскільки творча відпустка для закінчення дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук тривалістю до трьох місяців та на здобуття наукового ступеня доктора наук - до шести місяців надається працівнику, який успішно поєднує основну діяльність із науковою роботою (п. 2 Умов, тривалості, порядку надання та оплати творчих відпусток, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.1998 №45.

Також повідомлено позивача, що враховуючи той факт, що очолюваний позивачем Відділ управління державною власністю та захисту інтересів держави протягом ІІ та ІІІ кварталу 2018 року не виконує завдання Стратегічного плану Мінрегіону за 2018 рік, систематично порушує строки виконання поточного плану роботи Відділу, та станом на 25.10.2018 наявні невиконанні доручення Прем`єр Міністра України (До листа Фонду державного майна від 13.05.13 №10-15-5877 щодо забезпечення взаємодії стосовно обміну інформацією про об`єкти державної власності №984/0/2-13), доручення Президента України (Щодо питання своєчасної виплати працівникам заробітної плати №86/0/4-13), доручення Кабінету Міністрів України (До листа Глави АПУ від 30.09.13 №02-01/2297 щодо розробки комплексу заходів для підвищення ефективності управління державними санаторно-курортними закладами №3789/0/1-13; До листа Запорізької ОДА від 27.07.2018 №08-17/2623 щодо ситуації на ЗДП «Кремнійполімер» №2956/0/1-18; До листа Українського центру реструктуризації підприємств та розвитку приватного сектору від 19.07.18 №18/37 щодо питання впровадження в Україні проектів реструктуризації підприємств №3072/0/1-18), нерозглянутий лист ДУС (Щодо прийняття з управління ДУС, оперативного управління та балансу Управління адміністративними будинками ДУС в управління Мінрегіону і на баланс НДПІмістобудування окремого індивідуального визначеного майна - вхідних дверей).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу законів про працю України творча відпустка надається працівникам для закінчення дисертаційних робіт, написання підручників та в інших випадках, передбачених законодавством.

Тривалість, порядок, умови надання та оплати творчих відпусток установлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.01.1998, № 45 "Про затвердження умов, тривалості, порядку надання та оплати творчих відпусток" творчі відпустки надаються працівникам підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності за основним місцем їх роботи для закінчення дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата або доктора наук, для написання підручника, а також монографії, довідника тощо (далі - наукова праця).

Творча відпустка для закінчення дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук тривалістю до трьох місяців та на здобуття наукового ступеня доктора наук - до шести місяців надається працівнику, який успішно поєднує основну діяльність із науковою роботою. Ця творча відпустка надається на підставі заяви працівника та рекомендації наукової (науково-технічної) ради центрального органу виконавчої влади або вченої ради вищого навчального закладу III - IV рівня акредитації чи науково-дослідного інституту відповідного профілю (далі - вчена рада) про доцільність надання творчої відпустки (п. 2 постанови №45).

Отже, основною умовою для набуття працівником права на творчу відпустку є успішне поєднання основної діяльності із творчою роботою.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно з пунктами 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» обов`язком державного службовця є сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про відділ управління власністю Мінрегіону, затвердженого наказом Мінрегіону від 04.11.2016 №295 передбачено, що основними завданнями Відділу є забезпечення реалізації політики у сфері управління об`єктами державної власності в межах повноважень, покладених Міністерством, контроль за ефективністю використання закріпленого за суб`єктами господарювання державного сектору економіки, які належать до сфери управління Міністерства, державного майна, організація та координація роботи з приватизації, корпоратизації, оренди майна державних підприємств, організація та координація роботи з управління корпоративними правами, які належать державі в статутних капіталах господарських товариств, та інші завдання.

Пунктом 5.2.1 Положення передбачено, що начальник Відділу здійснює керівництво діяльністю Відділу і несе персональну відповідальність за виконання покладених на Відділ завдань.

Наказом Мінрегіону від 29.03.2018 N74 затверджено «Порядок формування, моніторингу стану реалізації, звітування та оцінки реалізації Стратегічного плану Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» (далі - Порядок про стратегічне планування), з метою належної організації стратегічного планування діяльності Мінрегіону, координації роботи із забезпечення формування державної політики, моніторингу та контролю за виконанням покладених на нього завдань.

Відповідно до пункту 2 Порядку про стратегічне планування, пропозиції до проекту Стратегічного плану на наступний рік розробляються самостійними структурними підрозділами апарату Мінрегіону на основі цілей та завдань Середньострокового плану пріоритетних дій Уряду, Плану пріоритетних дій Уряду України на відповідний рік, Плану заходів імплементації Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, стратегічних документів розвитку держави, постанов Верховної Ради України, актів та доручень Президента України і Кабінету Міністрів України, державних цільових програм тощо і погоджуються Віце-прем`єр-міністром України - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, першим заступником Міністра, заступником Міністра відповідно до розподілу обов`язків та повноважень і державним секретарем не пізніше 25 грудня поточного року.

Отже, основним плановим документом Мінрегіону є Стратегічний план. Належне виконання завдань Стратегічного плану та контроль за його виконанням покладено на керівників самостійних структурних підрозділів.

Також, відповідно до Розділу VI пункту 1 Правил внутрішнього службового розпорядку державних службовців апарату Мінрегіону та Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників апарату Мінрегіону, які не є державними службовцями, затверджених Наказом Мінрегіону від 13.06.2017 № 200 К/ОС, нормативно-правові акти, накази, доручення, розпорядження зі службових питань доводяться до відома державних службовців шляхом ознайомлення у паперовій або електронній формі з підтвердженням такого ознайомлення.

Підтвердженням може слугувати підпис державного службовця (у тому числі як відповідального виконавця) на документі, у журналі реєстрації документів або відповідний електронний цифровий підпис, який підтверджує ознайомлення з певним державним документом в електронній формі.

Наказом Мінрегіону від 04.06.2018 № 127 «Про внесення змін до наказу Мінрегіону від 06 лютого 2018 року № 25» внесено зміни до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.02.2018 № 25 «Про затвердження Стратегічного плану Мінрегіону на 2018 рік».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 76 Розділ III Стратегічного плану Мінрегіону України на 2018 рік, на виконання Доручення Прем`єр-міністра України Володимира Гройсмана від 26.05.2018 Відділу управління державного власністю (керівник відділу-ОСОБА_1.) визначено завдання «Передати 6 державних підприємств із сфери управління Мінрегіону до сфери управління Фонду державного майна з метою їх подальшої приватизації». Відповідальний за виконання завдань та заходів: «ОСОБА_1». Строк виконання «ІІІ квартал (вересень) 2018 року».

Відповідно до звіту про виконання завдань Стратегічного плану Мінрегіону на 2018 рік, Відділу управління державною власністю Мінрегіону за вересень 2018року, за підписом начальника Відділу ОСОБА_1 із доручених 6 державних підприємств передано 4 державні підприємства із сфери управління Мінрегіону до сфери управління Фонду державного майна України з метою їх подальшої приватизації та підписано акт приймання-передачі, а саме:

ДП «ЛьвівбудмНДІпроекг», затверджений наказом Фонду державного майна України від 09.08.2018 № 1003;

ДП «Стратегія регіонального розвитку», затверджений наказом Фонду державного майна України від 19.09.2018 № 1207;

ДП «СЕПРОКИЇВБУДПРОЕКТ», затверджений наказом Фонду державного майна України від 12.09.2018 № 1194;

ДП «Укрархбудінформ», затверджений наказом Фонду державного майна України від 12.09.2018 № 1195.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку передачі (повернення) функцій з управління майном державних підприємств, функцій з управління пакетами акцій (частками) у зв`язку з прийняттям рішення про приватизацію або про припинення приватизації об`єкта приватизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 389 (далі - Порядок передачі функцій з управління майном), передача об`єктів, зазначених у пункті 2 цього Положення, здійснюється за рішеннями уповноважених органів управління та державних органів приватизації.

При цьому передача майна підприємства здійснюється у місячний строк з дня прийняття рішення про приватизацію шляхом оформлення акта приймання-передачі, який складається комісією з питань передачі майна підприємства (частина третя пункту 6 Порядку Порядок передачі функцій з управління майном).

Таким чином, Відділом управління державною власністю, керівником якого був позивач, не виконано пункт 16 Розділ ПІ Стратегічного плану Мінрегіону на 2018 рік, а відтак і доручення Прем`єр-Міністра України Володимира Гройсмана від 26.05,2018 щодо передачі 6 державних підприємств із сфери управління Мінрегіону до сфери управління Фонду державного майна України з метою їх подальшої приватизації.

Окрім того, станом на 22.10.2018 відповідачем встановлено невиконання очолюваним позивачем відділом 6 завдань, а також виконання 4 завдань з порушенням термінів їх виконання, про що свідчить Інформаційна довідка Завідувача сектору контролю І. Царенко про стан виконання документів відділом управління державною власністю за період 01.01.2018-22.10.2018, а саме: Відділом управління державною власністю та захисту інтересів держави, який очолював позивач, систематично порушувалися строки виконання поточного плану роботи Відділу, зокрема станом на 22.10.2018 наявні невиконанні доручення Прем`єр-Міністра України від 11.04.2013 № 596/56/1-13 (до листа Фонду державного майна від 13.05.2013 № 10-15-5877 щодо забезпечення взаємодії стосовно обміну інформацією про об`єкти державної власності № 984/0/2-13, доручення Президента України від 29.06.2010 №1-1/1378 (щодо питання своєчасної виплати працівникам заробітної плати № 86/0/4-13), доручення Кабінету Міністрів України від 28.10.2013 № 38532/1/1-13 (до листа Глави АПУ від 30.09.2013 № 02-01/2297 щодо розробки комплексу заходів для підвищення ефективності управління державними санаторно-курортними закладами №3789/0/1-13; до листа Запорізької ОДА від 27.07.2018 № 0817/2623 щодо ситуації на ЗДП «Кремнійполімер» №2956/0/1-18; до листа Українського центру реструктуризації підприємств та розвитку приватного сектору від 19.07.2018 №18/37 щодо питання впровадження в Україні проектів реструктуризації підприємств № 3072/0/1-18), не розглянутий лист ДУС (щодо прийняття з управління ДУС, оперативного управління та балансу управління адміністративними будинками ДУС в управління Мінрегіону і на баланс «НДПІмістобудування» окремого індивідуально визначеного майна - вхідних дверей).

Разом з тим, як зазначає відповідач захист дисертації позивачем не є обов`язковою умовою його праці відповідно до Закону України «Про державну службу».

Окрім того, відповідно до частини другої пункту 2 Умов надання творчих відпусток для отримання рекомендації про доцільність надання творчої відпустки здобувач наукового ступеня повинен зробити наукову доповідь на засіданні кафедри, відділу або лабораторії, де проводиться наукова робота. За результатами доповіді кафедра, відділ, лабораторія подають вченій раді мотивований висновок з обґрунтуванням тривалості творчої відпустки.

Однак, надана позивачем до заяви від 10.10.2018 копія Витягу з протоколу від 20.09.2018 № 7 засідання Вченої ради Інституту держави і права їм. В.М. Корецького не містить зазначеної інформації.

Таким чином, як зазначає відповідач, враховуючи вище викладене, листом від 25.10.2018 №7/23.1/11481-18 Мінрегіоном було повідомлено позивача з посиланням на конкретні докази, які свідчать про незадовільні показники роботи Відділу управління державною власністю та захисту інтересів держави, і, як наслідок, свідчать про відсутність можливості успішного поєднання основної діяльності із науковою роботою.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Розділу І пункту 2.4 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на 2014 - 2018 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу Мінрегіону України 25.02.2014, зареєстрованого УПСЗН Шевченківської РДА від 28.02.2014 № 74 передбачено, що Сторони оперативно будуть вживати заходів щодо усунення передумов виникнення колективних трудових спорів (конфліктів) у ході реалізації зобов`язань та положень договору, надавати переваги вирішенню суперечливих питань шляхом проведення консультацій, переговорів та примирювальних процедур згідно із чинним законодавством.

Разом з тим, суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) органу, посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

При цьому, визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень можна лише в разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити відповідні дії (або прийняти певне рішення) згідно із законодавством, і не вчинення таких дій (неприйняття рішення) порушує права позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем було розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання творчої відпустки та листом від 25.10.2018 №7/23.1/11481-18 було відмовлено у її наданні, а тому підстав щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у суду немає.

Крім того, суд зазначає, що наказом Мінрегіону від 21.11.2018 р. №396/ОС позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням, а тому задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання творчої відпустки начальнику відділу управління державною власністю та захисту інтересів держави ОСОБА_1 для завершення роботи над кандидатською дисертацією за заявою від 10.10.2018, не відновить порушених прав позивача.

На підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін