Справа № 950/2271/21
Суддя: Косолап В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/2271/21
Провадження № 2-а/950/25/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі судді Косолапа В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Лебедин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділу поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області Ющишина Олексія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до по поліцейського СРПП відділу поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області Ющишина Олексія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, у якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 583786 від 21.10.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400,00 грн.; провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2021 сержантом поліції Ющишиним О.Л. прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. Спірна постанова містить відомості про те, що 21.10.2021 09:20, с. Михайлівка, по вул. Трихліба, ОСОБА_1 керував т/з Хонда б/н без водійського посвідчення відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України. Позивач вважає спірну постанову незаконною, оскільки поліцейським не виконано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі щодо порядку розгляду справи. Також позивач не розумів, що саме він порушив, оскільки поліцейський наголошував на тому, що у позивача відсутній шолом, за що передбачена відповідальність за ст. 121 КУпАП. Позивачу не було роз`яснено його права на професійну правничу допомогу, не роз`яснено право мати захисника та не забезпечено можливості скористатися правовою допомогою, також текстуально не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні.

Поліцейський СРПП відділу поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області Ющишин О.Л. подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує. Вказує на те, що в складі групи реагування 21.10.2021 він перебував на чергуванні. Того ж дня близько 9 години у с. Михайлівка по вул. Трихліба, 20, було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, а саме рухався мопед марки «Хонда» без реєстраційних номерних знаків та водій перебував без одягненого мотошолому, що є порушенням п. 2.9 «в», 2.3 «г» Правил дорожнього руху. Після цього мопед було зупинено. Ющишин звернувся до водія, відрекомендувавшись, попросивши пред`явити для перевірки посвідчення водія, якого останній не мав. Поліцейський пояснив водію, що він порушив п. 2.1 «а», 2.9 «в», 2.3 «г» Правил дорожнього руху. Також водія було повідомлено, що за вказане правопорушення передбачена відповідальність, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи ОСОБА_2 в якості доказів були враховані усні пояснення водія, відеозапис зроблений на портативний відеореєстратор PSJ-D2-863400. Також водієм у добровільному порядку сплачено штраф. Факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху підтверджується постановою та відеозаписом.

Представник головного управління Національної поліції в Сумській області до суду подав відзив у якому проти позовних вимог також заперечує. В обґрунтування відзиву зазначив, що п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі. Пункт 1 та 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачають, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За наведених обґрунтувань представник ГУ НП в Сумській області вважає спірну постанову правомірною та такою, що винесена уповноваженою особою у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскільки у позивача відсутнє водійське посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у даному випадку - мопедом.

Ухвалою від 06.12.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з копією постанови серії БАВ № 583786 від 21.10.2021, складеної поліцейським СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) поліцейським Ющишиним О.Л., 21.10.2021 о 09 год. 00 хв. в с. Михайлівка по вул. Трихліба, 20 ОСОБА_1 керував мопедом Хонда без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким т/з, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. ).

При цьому в зазначеній постанові відсутні посилання на докази або інші документи, які до неї додаються.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За частинами 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином Правила дорожнього руху дійсно зобов`язують водія мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, а ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає в тому числі відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати транспортним засобом, тобто не має посвідчення водія відповідної категорії.

Однак, відповідальність за порушення вищевказаних вимог настає в разі фіксації належним чином відповідного правопорушення, що полягає у збиранні та оцінці відповідних доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто доказами можуть бути: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, відеозапис тощо. При цьому поліцейський, вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності, повинен зібрати та належним чином зафіксувати докази вчинення відповідного правопорушення.

Суд зазначає, що у спірній постанові серії БАВ № 583786 від 21.10.2021 відсутні пояснення ОСОБА_1 щодо обставин допущеного правопорушення. Крім того, у графі «до постанови додаються» не зазначено жодного документа або доказу.

Відсутні також відомості про відеозапис на якому могло би бути зафіксоване допущене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.

При цьому, доданий до відзиву відеозапис не є належним доказом на підтвердження обставин, викладених у спірній постанові.

Так, відеозаписом (файл VID-20211207-WA0009) зафіксовано як невідома особа рухається по дорозі на мопеді. Загалом запис триває 22 секунди, із нього неможливо встановити чи керує мопедом позивач, оскільки запис переривається в той момент, коли поліцейський автомобіль зупиняється, а з поля зору зникає мопед і його водій.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 було допущено порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП суду надано не було.

Також суд зазначає, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, приймається на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Тобто недотримання особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення порядку її розгляду, є самостійною підставою для визнання протиправною відповідної постанови та скасування її у судовому порядку.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.02.2020 по справі № 524/9827/16-а, від 15.04.2020 по справі № 524/3644/17, від 26.05.2020 по справі № 640/16220/16-а.

За таких обставин суд вважає, що постанова серії БАВ № 583786 від 21.10.2021 прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У позовній заяві представник позивача просив стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом подано детальний опис робіт (наданих послуг) відповідно до якого адвокатським бюро «Валерія Пантюхова» біли здійснені наступні дії: 1. збір необхідних документів для подачі позовної заяви. 2. консультація ОСОБА_1 щодо його питання та визначення підстав подачі позовної заяви. 3. складання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 583786.

При цьому такий документ не містить зазначення часу, витраченого представником на надання правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат віднесено до повноважень суду за результатами розгляду справи та є дискреційними повноваженнями.

Предметом позову у даній справі є оскарження постанови серії БАВ № 583786 від 21.10.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400,00 грн.

При цьому суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат в розмірі 3000,00 грн. не є співмірною із складністю справи та не є обґрунтованою і пропорційною відповідно до розміру стягнення.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, досвід та кваліфікація адвоката, значення спору для сторони тощо.

За таких обставин, враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області судові витрати у виді судового збору в розмірі 454,00 грн. та 900,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділу поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області Ющишина Олексія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 583786 від 21.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 454,00 грн. та 900,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.12.2021.

Суддя В.М.Косолап