Справа № 420/18775/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови ГУ Держпраці в Одеській області від 16.09.2021 року № ОД521/351/АВ/П/ТД/-ФС про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 60000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач провів позапланову перевірку у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі направлення на здійснення інспекційного відвідування ГУ Держправці в Одеській області від 29.07.2021 року №15/01-29-1721, яке в свою чергу не містило жодних підстав для призначення та проведення перевірки передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Крім того, позивач вказує, що перевірка проводилась на підставі постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №823, яка втратила чинність, та всупереч пункту 522 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, яким встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім цього, на думку позивача, перевірка була проведена з порушенням норм діючого законодавства, оскільки відповідач розпочав інспекційне відвідування без попередження позивача та відповідно без отримання від позивача дозволу на допуск до перевірки.

Також позивач вважає, що акт інспекційного відвідування, який покладений в основу оскаржуваної постанови, містить недостовірну інформацію щодо подій, які відбувалися під час інспекційного відвідування та зазначає, що відповідач інкримінує суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 правопорушення про допуск до роботи працівника ОСОБА_2 (офіціант), однак відповідачем не надано доказів того, що вказана ОСОБА_2 працівник ФОП ОСОБА_1 вказана особа не зазначає де саме та в кого вона працює, а оскільки перевірка одночасно проводилась у декількох ФОП, тому позивачу не зрозуміло чому правопорушення інкримінується саме позивачу. З боку позивача зазначається, що у ФОП ОСОБА_1 працює 3 офіціанти (2 дні через два, включаючи саму ОСОБА_3 04.08.21 р. на робочому місці були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Біля 14.00 год. ОСОБА_4 стало зле і вона екстрено пішла до лікаря, що підтверджується довідкою з лікарні.

Вищевказане, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач під час інспекційного відвідування не з`ясував належним чином усіх обставин, які дозволяють встановити склад правопорушення в діях саме позивача, а в постанові про накладення штрафу вказує з незрозумілих підстав, що «дата наказу про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника не співпадають». Адже ОСОБА_5 оформлена згідно законодавству України та працює саме з часу її прийняття на посаду, будь-яких інших осіб до роботи не допускали.

Ухвалою суду від 08.10.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.11.2021року за вх. №62747/21 від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в обґрунтування правової позиції зазначив, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснювався відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823. Твердження позивача про скасування Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823 не слід брати до уваги, оскільки до набрання рішення законної сили, а саме до 14.09.2021 року вказана Постанова вважалась чинною та всі перевірки вважаються проведеними з дотримання вимог чинного законодавства.

Щодо процедури проведення перевірки відповідач зазначає, що оскільки позивачем були допущені посадові особи Головного управління Держпраці в Одеській області до проведення інспекційного відвідування, то посилання позивача на процедурні порушення є необґрунтованими, оскільки, на думку відповідача, позивач своєчасно не скористався своїм правом щодо недопущення посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеській області до проведення інспекційного відвідування та відмовитися від надавання пояснень та документів. Порядком №83 не передбачено попереднє повідомлення інспекторами праці об`єктів відвідування, направлення на перевірку отримано та особисто підписано суб`єктом господарювання без зауважень.

Під час інспекційного відвідування інспекторами праці була встановлена одна особа без оформлення трудового договору, яка представилась ОСОБА_2 , знаходилась у закладі в фірмовому одязі та повідомила, що працює офіціантом більше місяця. Отже постанова від 16.09.2021 року № ОД521/351/АВ/П/ТД/-ФС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 60000 гривень є законною та обґрунтованою.

Позивач надав до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення до позову, в яких зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823, на яку посилається відповідач при здійсненні перевірки, містить вичерпний перелік підстав для проведення інспекційних відвідувань, однак будь-якої з них не зазначено у направленні від 29.07.2021 року №15/01-29-1721 та окрім цього вказане направлення було вручено ФОП ОСОБА_6 вже після проведення перевірки.

Головним управлінням Держпраці в Одеській області не надано доказів того, що особа, яка представилась ОСОБА_2 , виконувала обов`язки саме в інтересах ФОП ОСОБА_6 без належного оформлення трудових відносин.

Крім того позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором суборенди від 01.09.2021 року, а у наказі начальника Головного управління Держпраці в Одеській області №1053 від 29.07.2021 року, у Направленні на здійсненні інспекційного відвідування від 29.07.2021 року №15/01-29-1721 та у всіх подальших документах, складених Головним управління Держпраці в Одеській області, у тому числі акті інспекційного відвідування № ОД521/351/АВ від 16.08.2021 року, у приписі від 26.08.2021 р. № ОД521/351/АВ/П, так само як і в постанові ГУ Держпраці в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16 вересня 2021 року № ОД521/351/АВ/П/ТД-ФС зазначено, що посадові особи Головного управління Держпраці в Одеській області направлялись та здійснювали позапланову перевірку у формі інспекційного відвідування за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач зазначає, що доводи позивача що направлення не місять підстави для проведення інспекційного відвідування не відповідає дійсності, оскільки і в наказі, і в направленнях чітко зазначено, що інспекційне відвідування проводиться з питань виявлення неоформлених трудових відносин та здійснюється відповідно до наказу Головного управління №2906 від 26.11.2020 на підставі пп.3 п. 5 Порядку №823, а саме за рішенням керівника Головного управління, що і стало підставою для здійснення інспекційного відвідування.

Також щодо посилання на Закон України від 17.03.2020 №533-ІХ (зі змінами на 29.05.2020), представник відповідача зазначає, що пункт 52І розповсюджується на Державну податкову службу України і не відноситься до позапланових перевірок ГУ Держпраці в Одеській області.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний), Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Код КВЕД 56.21 Постачання готових страв для подій, Код КВЕД 56.30 Обслуговування напоями.

Згідно з наказом начальника Головного управління Держпраці в Одеській області №1053 від 29.07.2021 року головними державними інспекторами відділу з питань трудових відносин та зайнятості населення Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області Івасюк О.А., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в термін з 03.08.2021 року по 16.08.2021 року було ввірено здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_11 оформити результати інспекційного відвідування у відповідності до наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27.10.2020 року №2161 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю Державною службою України з питань праці».

Відповідно до зазначеного наказу 29.07.2021 року ГУ Держпраці в Одеській області видано направлення №15/01-29-1721 на здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , яке проводиться з 03. 08.2021 року по 16.08.2021 року.

За наслідками інспекційного відвідування складено акт № ОД521/351/АВ від 16.08.2021 року, яким зафіксовано порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу».

Так, в акті зафіксовано, що під час інспекційного відвідування інспекторами праці було встановлено одну особу на ім`я ОСОБА_2 , яка виконувала обов`язки в інтересах ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення.

Суд зазначає, що позивачем в акті здійснено напис про незгоду з актом перевірки та зазначено про надання заперечень на акт у 3-денний строк.

В матеріалах справи наявні заперечення до акту перевірки №ОД521/351/АВ від 16.08.2021 року, в яких зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не погоджується з висновками і твердженнями акту, зокрема щодо відсутності підстав для перевірки та відсутності самого порушення, оскільки обставини викладені в акті не відповідають фактичним обставинам.

За результатами розгляду вказаних заперечень, Головним управлінням Держпраці в Одеській області направлено на адресу позивача лист №15/01-40-7364 від 25.08.2021 року, в якому зазначено що надані позивачем заперечення будуть прийняті Головним управлінням до уваги при розгляді справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

26.08.2021 р. ГУ Держпраці в Одеській області видано припис № ОД521/351/АВ/П, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано усунути у строк до 03.09.21 р. порушення, передбачені ч. 1, ч.3 ст. 24 КЗпП, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу».

16.09.2021 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення гірничого нагляду - ФОП ОСОБА_1 прийнято постанову ГУ Держпраці в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16 вересня 2021 року № ОД521/351/АВ/П/ТД-ФС, згідно якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 60 000 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з часиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 2, 6, 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно абз. 7 до п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі Постанова № 509), штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п. 4 Постанови № 509, під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Щодо доводів позивача стосовно того, що інспекційне відвідування є позаплановою перевіркою, яка в свою чергу проведена за відсутності правових підстав, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Згідно п.1 Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затверджено наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року №84 Головного управління Держпраці в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Повноваження Головного управління поширюються на територію Одеської області.

Законом у відповідній сфері, а саме у сфері законодавства про працю, який встановлює особливості здійснення нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення є Кодекс Законів про працю України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпПУ державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснюється відповідно до Порядку здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, який детально регламентує процедуру здійснення державною контролю за додержанням законодавства про працю юридичними та фізичними особами, які використовують найману працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За змістом підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту

З аналізу даної норми слідує, що для проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин керівник органу контролю має прийняти відповідне рішення. При цьому підставою для такого рішення може бути результат аналізу інформації, отриманої з перелічених у вказаному пункті джерел.

Судом встановлено, що підставою для інспекційного відвідування відповідачем було рішення керівника Головного управління Держпраці в Одеській області, оформлене наказом №1053 від 29.07.2021 року, в якому зазначено про ухвалення його у відповідності, зокрема, до п.п. 3 пункту 5 Порядку №823, крім того, вказаний наказ прийнятий на підставі службової записки О.Івасюк від 27.07.2021 року, що у повній мірі відповідає вимогам п.5 Порядку № 823, оскільки в службовій записці в повній мірі описані обставини щодо отримання інформації про встановлення розбіжності між фактичними показниками кількості працівників та звітними показниками ФОП ОСОБА_1 .

Проведення відповідачем спірного інспекційного відвідування з цих підстав не суперечить й Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За наведених норм, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення інспекційного відвідування.

Крім того, направлення на проведення заходу державного контролю від 29.07.2021 року №15/01-29-1721 видане на підставі наказу про проведення заходу державного контролю у ФОП ОСОБА_1 від 29.07.2021 року №1053, який позивачем не оскаржений та у передбаченому законом порядку не скасований.

З вказаних підстав суд не бере до уваги доводи позивача що інспекційне відвідування є позаплановою перевіркою, яка в свою чергу проведена за відсутності правових підстав.

Також необґрунтованими є доводи позивача щодо нечинності Постанови КМУ від 21.08.2019 року №823, оскільки наказ про здійснення заходу контролю видано 29.07.2021 року та сам захід контролю здійснено до набрання чинності рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 року у справі №640/17424/19, яким визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 21.08.2019 №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю».

З приводу посилання позивача на неповідомлення її належним чином про проведення контрольного заходу інспекційного відвідування, суд їх оцінює критично та зазначає, що відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», ратифікована Законом України від 08.09.2004 року №1985-ІV, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Згідно з пунктом 11 Порядку №823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Зважаючи на це, отримані від осіб, які фактично допущені до роботи на об`єкті відвідування, пояснення можуть виступати джерелом інформації для співробітників відповідача. Відповідно, ці пояснення можуть бути використані при складанні акту відвідування та слугувати підставою для висновків про порушення вимог законодавства з боку позивача.

ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , як вбачається з договору суборенди від 01.09.2019 року №9/19.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладанні трудового договору пор дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Разом з цим, позивачем до перевірки надані документи щодо оформлення особи, яка в день здійснення інспекційного відвідування працювала у позивача, а саме: копія паспорту, трудовий договір, медична довідка.

Досліджені відеоматеріали жодним чином не підтверджують викладені в акті інспекційного відвідування обставини щодо залучення позивачем до праці осіб, які офіційно не працевлаштовані.

При цьому, з наявних в справі доказів вбачається додержання позивачем вимог законодавства щодо належного оформлення трудових відносин з працівниками підприємства.

Відповідачем не надано належних доказів, що особа, яка зафіксована засобами відео фіксації та представилась ОСОБА_2 виконувала обов`язки саме в інтересах ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.

Інспектор праці під час інспекційного відвідування не вимагав від працівників, з якими спілкувався будь-яких документів для встановлення їх особи, не відбирав пояснення у них, хоча наділений такими правами, що призвело до неповного та невірного встановлення обставин під час інспекційного відвідування.

Вищевказане свідчить про те, що відповідач під час інспекційного відвідування не з`ясував належним чином усіх обставин, які дозволяють встановити склад правопорушення в діях саме позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України, стягнути з відповідача судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД521/351/АВ/П/ТД/-ФС від 16.09.2021 року.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м. Одеса, пр-т Шевченка, 2, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 );

Відповідач: Головне управління Держпраці в Одеській області (, просп. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044

Суддя П.П. Марин