Справа № 142/509/21
Суддя: Гринишина А. А.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/509/21
Номер провадження 2-а/142/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2021 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А,

з участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2021 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, в якому позивач просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року винесену працівником 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гришаєвим Олександром Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 (п`ятсот десять) гривень, справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - закрити, відшкодувати судовий збір у сумі 454,00 грн. з бюджетних асигнувань управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, відшкодувати сплачений штраф у сумі 510,00 грн. з бюджетних асигнувань управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, розгляд справи здійснювати в спрощеному провадженні без його участі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 22 вересня 2021 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки TAD CLASSIC 24-2, номерний знак НОМЕР_2 та його було зупинено працівником 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гришаєвим Олександром Олександровичем та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, якою його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що водій, керуючи тз з н/п НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж (сільгосптехніку) параметри якого перевищували нормативні та вказані у дозволі, а саме 3.85 м. Супровід не відбувався, рух при погодних умовах - дощ ВЕ 00250 чим порушив КМУ № 30 ч.4 Порушення ПДР переїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вул. або залізничними переїздами та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 гривень. Позивач вважає, дану постанову незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надали працівники поліції не відповідають обставинам справи, тому дана постанова підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що 22 вересня 2021 р. він здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу №2021-406 НГ від 27.08.2021р. з терміном дії з 01.09.2021р. по 30.09.2021р. на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови ним були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і вказаний дозвіл, відповідно до якого він мав право на перевезення вантажу параметри якого не більше; ширина - 3,49 м., довжина - до 24 м., висота - до 4,49 м., загальною вагою - до 52,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т. і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше 3,50 м. Позивач вказує, що оскільки він здійснював перевезення вантажу відповідно до погодженого з Національною поліцією дозволу, твердження працівника поліції, що він порушив п.22.5 ПДР - не відповідають дійсності. Оскільки нормами ст. 77 КАС України передбачено, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення та накладення стягнення покладається саме на Відповідача, тому суд не може витребувати докази у Позивача і саме Відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що габарити вантажу дійсно перевищували встановлені дозволом. Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18.01.2019 року в адміністративній справі №539/655/17. Разом з тим, поліцейські в постанові не вказали фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави стверджувати наявність порушення. Також, працівниками поліції не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу, тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перевищення ТЗ встановлених габаритних параметрів. Відповідно до абзацу 17 п. 1.10 ПДР «габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю». Позивач вказує, що відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС. При цьому, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, передбачає, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (вісі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики, а габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. А тому, позивач вважає, що працівники поліції мали право провести лише документальну перевірку, оскільки фактична зупинка ТЗ була здійснена на узбіччі дороги при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, лише за наявності автомобіля поліції, до того ж, вимірювання, з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням Порядку № 879. Також позивач вказує, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які інші докази вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, позивач вказує, що згідно Примітки до статті ст. 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. З огляду на вищевикладене вважає, що поліцейським неправомірно було винесено відносно нього дану постанову, а тому вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року в даній адміністративній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено по справі судове засідання, встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 163 КАС України, і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до початку судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач по справі свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить також відзив на адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 01 листопада 2021 року, в якому представник відповідача ДПП УПП в Миколаївській області - Зорі О.П., який діє на підставі довіреності, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та зазначає, що відповідач позовні вимоги не визнає, та вказує, що позивача було притягнуто до відповідальності, оскільки в діях позивача, як водія транспортного засобу MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки TAD CLASSIC 24-2, номерний знак НОМЕР_2 , вбачається порушення правил дорожнього руху, передбаченого вимогами п. 22.5 ПДД, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Зазначає, що Інспектором не було проведено вимірювання маси транспортного засобу, а лише здійснено виміри його ширини. Оскільки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 374 періодичній повірці підлягають лише пристрої для вимірювання ваги, а не довжини і ширини, то приходимо до висновку, що патрульний правомірно використовував рулетку, без повірки. Відповідач вказує, що позивач наголошує на тому, що на заміри транспортного засобу було здійснено не сертифікованим приладом - рулеткою. Проте, такий прилад не підлягає обов`язковій сертифікації, відповідно до Наказу Держспоживчстандарту № 28 від 01 лютого 2005 р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції У країни 04 травня 2005 року за № 466/10746 Про затвердження переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні. Аналізуючи вищевикладене, використання приладу - рулетки, без сертифікату є правомірним, а виміри, здійснені такою рулеткою будуть належним і допустимим доказом притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначає, що позивач в позовній заяві не надав жодного доказу, щодо відповідності габаритів вантажу виданому дозволу та відсутності в його діях ознак адміністративного правопорушення. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписами з нагрудного відео реєстратора. На підставі викладеного представник відповідача вважає позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року - необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, винесеної працівником 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гришаєвим Олександром Олександровичем, позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень за те, що 22 вересня 2021 року о 21 годині 40 хвилин в м. Нова Одеса, вул. Центральна, 4, керуючи тз з н/п НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж (сільгосптехніку) параметри якого перевищували нормативні та вказані у дозволі, а саме 3.85 м. Супровід не відбувався, рух при погодних умовах - дощ ВЕ 00250 чим порушив КМУ № 30 ч.4 Порушення ПДР переїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вул. або залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.

Позивач вказує, що здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу №2021-406 НГ від 27.08.2021р. з терміном дії з 01.09.2021р. по 30.09.2021р., згідно якого він має право на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зокрема довжину - 24,00 м, ширину 3,49 м, висоту - 4,49 м, загальну вагу автопоїзду з вантажем - 45.40 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - 11,00 т, виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу -3,50 м.

Згідно долученої до матеріалів справи копії дозволу №2021-406 НГ від 27.08.2021р. з терміном дії з 01.09.2021р. по 30.09.2021р. даний дозвіл надається на транспортний засіб «MAN» НОМЕР_1 , причіп «TAD» НОМЕР_2 вантаж ТЕХНІКА, по маршруту: ПП "Ягодин" - М07 - об`їзна Ковеля виїзд на М19 - М19 - об`їзна Луцька -М19 - виїзд на М06 - М06 - об`їзна Рівне М06 - об`їзна Новгород-Волинського - М06 - об`їзна Житомира - М06 - об`їзна Коростишева - М06 - виїзд на Т10-19 - Т10-19 - Бишів виїзд на Р04 - Р04 - виїзд на Р19 - Р19 - Митниця виїзд на виїзд на М05 - М05 - об`їзна Білої Церкви - М05 - виїзд на Н24 - Н24 - виїзд на М14 - М14 - обізнав Херсону - М14 - виїзд на Р47 - Р47 - Генічеськ та в зворотному напрямку. Організація яка перевозить вантаж: ПП "Транс-Авто-Д», Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Запорізька, 7 .

Позивач посилається не те, що заміри габаритів, в тому числі і ширини вантажу не проводились, тобто не було дотримано вимог ПДР щодо перевірки габаритних та вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги те, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено в Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879. Зокрема, відповідно до п.п. 2 п. 1 вказаного порядку вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. В п.п. 6 п.2 Порядку №879 вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

В п.6 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Тобто, до повноважень підрозділів Національної поліції відноситься контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух, а здійснення габаритно-вагового контролю віднесено до повноважень територіальних органів Укртрансбезпеки. Отже, відповідач під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв поза межами повноважень та з порушенням Порядку № 879, що свідчить про відсутність встановлених законодавством підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з цим, всупереч вимог ст. 283 КУпАП зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається можливим перевірка обставин правопорушення, оскільки, не зазначено яким чином було встановлено ширину вантажу, не додано доказів проведення відповідних замірів працівником поліції відповідним вимірювальним обладананням для визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, а також відсутнє будь-яке посилання на докази, якими керувалась посадова особа при винесенні постанови.

При цьому долучений до відзиву та досліджений судом відеозапис з нагрудної камери, не може бути визнаний належним та допустимим доказом по справі, оскільки ним не зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та доказів проведення габаритно-вагового контролю відповідно до Порядку №879. На відео відображено лише вимірювання транспортного засобу вимірювальним засобом релеткою, з якого не можливо встановити фактичні розміри транспортного засобу, позначки на вимірювальному засобі не відображені, а результат вимірювання лише озвучений вголос інспектором поліції. Таким чином, факт перевищення ширини транспортного засобу нормативно встановлених розмірів належними та допустимими доказами відповідачами не доведений.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевезення великогабаритного вантажу (сільгосптехніку) параметри якого перевищували нормативні та вказані у дозволі, а саме 3.85 м., крім постанови серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на той факт, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП та відповідно наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, винесена відносно ОСОБА_1 працівником 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гришаєвим Олександром Олександровичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, без додержання законності та підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорішкення відносно ОСОБА_1 - слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині вимог про скасування постанови серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року.

Водночас, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодувати сплаченого штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. з бюджетних асигнувань управління Національної поліції в Миколаївській області, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання постанови серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року добровільно сплачено штраф у розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією квитанції № від 24 вересня 2021 року. При цьому в даній квитанції зазначено, що отримувачем коштів є ГУК у Хмельницькій області/Хмел.обл/21081300, код отримувача:37971775, банк отримувача: ГУДКСУ у Хмельницькій області, IBAN:UA 0022001, що не відповідає реквізитам для внесенння штрафу, які зазначення в постанові серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року, які зокрема вказують, що отримувачем платежу має бути Миколаївське ГУК у Миколаївській області.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що повернення коштів, сплачених позивачем на виконання штрафу у розмірі 510 грн., має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182.

Відповідно до вимог ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядку № 787 від 03.09.2013 року, органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 від 03.09.2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 від 03.09.2013 року Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Контролюючим органом в розумінні положень п. 5 Порядку є орган на виконання рішення якого сплачено штраф позивачем.

Таким чином, сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф) та цьому має передувати звернення фізичної особи до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із відповідною заявою та результатів його розгляду, зокрема отримання відмови, що б могло бути підставою для вирішення даного питання в судовму порядку.

А тому, враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування сплаченого штрафу, оскільки вважає їх передчасними та необгрунтованими.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

А тому враховуючи, що до позовної заяви позивачем додано квитанцію від 27 вересня 2021 № 54380482, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 454,00 грн., відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4806444 від 22 вересня 2021 року винесену працівником 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гришаєвим Олександром Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 (п`ятсот десять) гривень

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, що знаходиться в м. Миколаїв Миколаївської області, вул. Новозаводська, 1Б/1

Суддя: