Справа № 489/5514/21
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5514/21
Номер провадження 2-а/489/142/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого - судді Губницького Д. Г., при секретарі Савченко С. О., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить поновити строк оскарження постанови серії ДПІ8 № 804286 від 03.08.2021р. про накладення на ОСОБА_1 - адміністративного стягнення на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП в розмірі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста) гривень. Постанову постанови серії ДПІ8 № 804286 від 03.08.2021р. про накладення на ОСОБА_1 - адміністративного стягнення на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП в розмірі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста) гривень визнати незаконною та скасувати. Провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оспорювана постанова винесена безпідставно з істотними порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. А саме: він не був за кермом автомобіля в той час і на підставі яких саме документів було здійснено ідентифікацію його особи. Більше того, на час складання вищезазначеної постанови він взагалі знаходився зовсім в іншому місці, що буде підтверджено належними та допустимими доказами. Право на керування транспортним засобом має ще декілька осіб, які в будь- який час могли ним керувати. Тобто, він взагалі не міг вчинити вказане правопорушення, а оскаржувана постанова фактично основана на припущеннях, що не відповідає положенням чинного законодавства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Губницького Д. Г.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницьким Д. Г. від 20.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

10.11.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. На підтвердження своїх доводів представник відповідача надав диск з відеозаписом правопорушення та іншими додатками.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови серії ДП 18 № 804286 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 03.08.2021 р. о 11:30 год, на а/д М-14, 122 км, водій ОСОБА_1 керуючи т/з КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим керування таким т/з, чим порушив п.п.2.1 а, 2.4 ПДР України. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДРУкраїни встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Як встановлено, постановою Миколаївським районного судом Миколаївської області у справі № 945/1516/20 від 14.12.2020 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та накладено у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Оскаржувана постанова серії ДП18 № 804286, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП була складена відповідачем 03.08.2021, тобто в межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відео регістратори.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП, є відеозапис порушення з нагрудної камери поліцейського.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, який знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи, записаний на dvd-диску.

Таким чином, оскільки працівниками поліції було встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, та після встановлення факту позбавлення позивача права керування транспортними засобами, працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень позивача з приводу того, що його особу не встановлено, оскільки його особу встановлено згідно протоколу за відомчими базами УПП.

Процедура розгляду справи була дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення.

Щодо тверджень, що особа перебувала на лікарняному, не створює ОСОБА_1 алібі, оскільки саме він був за кермом, що також підтверджується відеозаписом , який був наданий УПП.

Суд дійшов висновку, що інспектор поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови - відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Повний текст рішення суду складено 16.12.2021 року.

СУДДЯ Д. Г. ГУБНИЦЬКИЙ