Справа № 808/1268/18
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року о 10 год. 30 хв.Справа № 808/1268/18 Провадження №СН/280/52/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

представника позивача Кравченка С.І.,

представника відповідача Корольова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у винесенні податкового повідомлення-рішення та підставі незаконної перевірки та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 15 грудня 2017 року № винесеного на підставі Акта перевірки №3198/08-01-13-12/ НОМЕР_1 від 23.10.2017, як такого, що є протиправним та суперечить законодавству України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2018, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 позовні вимоги задоволено.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 28.08.2021 частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2018, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що обставини зазначені в Акті перевірки, на підставі яких здійснено висновки, не відповідають фактичним, висновки перевіряючих щодо заниження податкових зобов`язань ФОП ОСОБА_1 сформовано всупереч вимогам чинного законодавства та виключно на підставі необґрунтованих припущень. А саме, контролюючим органом допущено помилки в розрахунку надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємця. Також, при донарахуванні «інших доходів» перевіряючими не прийнято до уваги, що кошти які вносились самостійно приватним підприємцем на його розрахунковий рахунок, як поповнення власних коштів, мають законне походження, зокрема є виручкою попередньо періоду, яка була знята раніше з ним з розрахункового рахунку, а також запозиченими коштами та коштами членів сім`ї. Контролюючим органом не прийнято до уваги виробничу діяльність підприємця по виробництву та реалізації ним запасних частин до сільськогосподарської техніки використанням металопрокату та імпортних комплектуючих, у зв`язку з чим безпідставно виключено зі складу витрат використані ТМЦ списання яких підтверджується первинними документами, а також незаконно здійснено висновок про неможливість реалізації виготовленої продукції іншим підприємствам. Контролюючим органом незаконно зазначено відсутність первинних документів на отримання комплектуючих по імпортним контрактам за наявності визначених законом документів та відображенні їх в Акті перевірки.

З урахуванням викладеного у позовній заяві та додатково наданих поясненнях, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов, відповідно до яких вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті з додержанням вимог діючого законодавства. Зокрема зазначив, що перевірка позивача була призначена та проведена у відповідності з вимогами Податкового кодексу України. Під час перевірки виявлено порушення податкового законодавства, а саме проведеною перевіркою встановлено заниження суми доходу позивача отриманого від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік на загальну суму 401 084,49 грн. Також, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при проваджені підприємницької діяльності за період не задекларував інші доходи отримані в 2016 році в сумі 8 948 900,00 грн. отримані ним шляхом поповнення розрахункового рахунку у банківській установі з призначенням платежу готівкові надходження власних коштів. Позивачем не підтверджено первинними документами використання в господарській діяльності придбаних матеріалів на виготовлення готової продукції на суму 12 239 660,49 грн. і як наслідок дана сума неправомірно віднесено до складу витрат декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Крім цього, ФОП ОСОБА_1 безпідставно внесено до складу витрат на придбання ТМЦ суму у розмірі 2 979 504,81 грн., яка не підтверджена будь-якими первинними документами. Вище зазначені порушення, щодо не підтвердження виготовлення реалізованої продукції та понесених витрат ТМЦ на виготовлення продукції, також призвело до завищення ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1711133,00 грн. та завищення податкового кредиту на суму 2518272,45 грн.

З урахуванням викладеного у відзиві та наданих поясненнях, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 23.08.2002 ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, основний вид діяльності «виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства».

У період з 25.09.2017 по 13.10.2017 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено Акт перевірки №3198/08-01-13-12/ НОМЕР_1 від 23.10.2017.

Висновками Акту перевірки №3198/08-01-13-12/ НОМЕР_1 від 23.10.2017 встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

п.177.2 ст.177, пп.177.4.1., пп.177.4.4, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (чинні на момент скоєння порушення) ФОП ОСОБА_1 у декларації про майновий стан і доходи за 2016 р. безпідставно було віднесення до складу витрат вартість товару без підтвердження їх подальшого використання у господарській діяльності реалізації (отримання доходу) на загальну суму 15 620 249,79 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу, та як наслідок податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 2 811 644,96 грн., в тому числі: за 2016 р. на суму 2 811 644,96 грн.;

пп.164.1.1, 164.1.3, пункту 164.1, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України занижено суму загального оподатковуваного доходу (не включено «інші» доходи), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у загальній сумі 1 610 802,0 грн.;

пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164 , п.171.1 п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 завищено суму чистого оподатковуваного доходу отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню військовим збором у сумі 234 303,75 грн. в т.ч. по періодах 2016 у сумі 234 303,75 грн.;

пп.164.1.1, 164.1.3 пункту 164.1, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України занижено суму загального оподатковуваного доходу (не включено «інші» доходи), що призвело до заниження військового збору за 2016 рік у загальній сумі 134233,5 грн.;

пп.14.1.36, пп.14.1.181, п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.192.1 ст.192 п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до: завищення податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2016р. - грудень 2016 р. на загальну суму 1711131грн., в т. ч. за січень 2016р. на суму 28162грн., за лютий 2016р. на суму 117998грн., за березень 2016р. на суму 174838грн., за квітень 2016р. на суму 217500грн., за травень 2016р. на суму 155142грн., за червень 2016р. на суму 116767грн., за липень 2016р. на суму 95518грн., за серпень 2016р. на суму 193182грн., за вересень 2016р. на суму 175958грн., за жовтень 2016р. на суму 58383 грн., за листопад 2016р. на суму 164523 грн., за грудень 2016р., на суму 213162грн.; завищення податкового кредиту з ПДВ за січень 2016р. - грудень 2016 р. на суму на суму 2919628 грн., в т.ч.: за січень 2016р. на суму 38333грн., за лютий 2016р. на суму 102879грн., за березень 2016р. на суму 468845грн., за квітень 2016р. на суму 236806грн., за травень 2016р. на суму 213117грн., за червень 2016р. на суму 182975грн., за липень 2016р. на суму 187799грн., за серпень 2016р. на суму 364959грн., за вересень 2016р. на суму 289057грн., за жовтень 2016р. на суму 486266 грн., за листопад 2016р. на суму 158856,42 грн., за грудень 2016р., на суму 228120,92грн. (без урахування від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду).

Вказані висновки обґрунтовані встановленою під час перевірки розбіжності в сумі 401084,49 грн. між сумою доходу задекларованою підприємцем у декларації та даними виписки з банківської рахунку про надходження коштів від реалізації продукції.

Також, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при проваджені підприємницької діяльності за період не задекларував «інші доходи» отримані в 2016 році в сумі 8 948 900,00 грн. отримані ним шляхом поповнення розрахункового рахунку у банківській установі з призначенням платежу «готівкові надходження власних коштів».

ФОП ОСОБА_1 не підтверджено первинними документами використання в господарській діяльності придбаних матеріалів на виготовлення готової продукції на суму 12 239660,49 грн. і як наслідок дана сума неправомірно віднесено до складу витрат декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Крім цього, ФОП ОСОБА_1 безпідставно внесено до складу витрат на придбання ТМЦ суму у розмірі 2 979 504,81 грн., яка не підтверджена будь-якими первинними документами.

Не погодившись із результатами перевірки викладеними в акті, позивачем до ГУ ДФС у Запорізькій області надані письмові заперечення на акт перевірки від 01.12.2017 (т.1 а.с.20-30).

Листом ГУ ДФС у Запорізькій області №3873/14/08-01-1305-09 від 12.12.2017 р. надано відповідь на Заперечення, за змістом якої Заперечення залишені без задоволення з посиланням на обставини зазначені в Акті перевірки. (т.1 а.с.31-49).

На підставі акту перевірки №3198/08-01-13-12/ НОМЕР_1 від 23.10.2017, з урахуванням відповіді на заперечення №3873/14/08-01-1305-09 від 12.12.2017, податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 15.12.2017:

форми «Р» №, яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 6 663 670,44 грн., в тому числі 4 422 446,96 грн. основний платіж, 2 211 223,0 грн. штрафна санкція;

форми «Р» №, яким позивачу донараховано податок «військовий збір» в сумі 552805,88 грн., в тому числі 368537,25 грн. основний платіж, 184268,60 грн. штрафна санкція;

форми «В4» №, яким позивачу зменшується сума від`ємного значення з ПДВ та застосовуються штрафні санкції на суму 1 208 137,0 грн.;

форми «Р-1» №, яким позивачу зменшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 1 711 133,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту на суму 2 919 628,00 грн.;

Не погоджуючись із винесеними рішеннями позивачем до ДФС України подано скарги від 10.01.2018 на податкові повідомлення-рішення від 15.12.2017 №, №, №, №.

Рішенням ДФС України № 3567/Ф/99-99-11-02-01-14 від 15.03.2018, скаргу залишено без задоволення, спірні податкові повідомлення рішення залишено без змін.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки №3198/08-01-13-12/ від 23.10.2017, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

На сторінці 9 Акту перевірки контролюючим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 задекларував в рядку 02 Декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік 19 030 174,93 грн. «доходів отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності».

В свою чергу, за результатами проведеної перевірки встановлено завищення суми доходу отриманого фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальну суму 401 084,49 грн.

Зокрема, в Акті перевірки зазначено, що «проведеною документальною перевіркою встановлено, що згідно даних банківських виписок по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 ЗАП РУ ПАТ КБ Приватбанк, м. Запоріжжя та інформацію інформаційного відділу Державного реєстру ДФС України (Відомості з центрально бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів) валовий дохід позивача за 2016 рік складає 19 431 259,42 грн».

Різниця між задекларованою позивачем сумою доходу 19 030 174,93 грн. та визначеною контролюючим органом 19 431 259,42 грн. становить розбіжність на суму 401 084,49 грн.

Також в Акті перевірки наведено перелік платежів, які отримав ФОП ОСОБА_1 в 2016 році як оплату за отриманий товар на суму 19 431 259,42 грн.

Так, за змістом переліку зазначеному в Акті перевірки, контролюючим органом для розрахунку суми доходу в розмірі 19 431 259,42 грн. враховано надходження коштів:

26.05.2016 - ФОП ОСОБА_2 в сумі 220000,00 грн. платіжне доручення №69 призначення платежу - оплата за запчастини згідно рахунку б/н від 26.05.2018. Кошти повернуті 27.05.2016 шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 платіжним дорученням №725;

26.05.2016 - від ФОП ОСОБА_3 в сумі 280000,00 грн. платіжне доручення №132 призначення платежу - оплата за запчастини згідно рахунку від 26.05.2016. Кошти повернуті 27.05.2016 шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 платіжним дорученням №726;

31.05.2016 - від ФОП ОСОБА_3 в сумі 310000,00 грн. платіжне доручення №136 призначення платежу - оплата за запчастини згідно рахунку б/н від 31.05.2016. Кошти повернуті 01.06.2016 шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 платіжним дорученням №739;

31.05.2016 - від ФОП ОСОБА_2 в сумі 179000,00 грн. платіжне доручення №71 призначення платежу - оплата за запчастини згідно рахунку від 31.05.2018. Кошти повернуті 01.06.2016 шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 платіжним дорученням №740.

Суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Відповідно до п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Указом Президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» (станом на 21.08.2015 чинна) визначено що термін повернення помилково отриманих коштів для юридичних осіб встановлено у п`ять днів.

Згідно п.177.1 ст.177 ПК України, оподаткуванню підлягають доходи фізичних осіб - підприємців, які отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Тобто, якщо отримана фізичною особою - підприємцем на його розрахунковий рахунок помилково перерахована сума коштів була повернута, то така сума не включається до складу доходу суб`єкта господарювання.

Отже, помилкове зазначення сум платежів, які помилково надійшли на розрахунковий рахунок та повернуті позивачем, призвели до безпідставного нарахування позивачу суми доходу в розмірі 824166,67 грн. (з ПДВ 989000,00 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку про спростування в ході розгляду адміністративної справи висновків контролюючого органу про порушення позивачем п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України.

Стосовно висновків контролюючого органу про порушення позивачем підпункту 164.1.1., 164.1.3 пункту 164.1, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму загального оподатковуваного доходу не включено «інші» доходи, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у загальній сумі 1 610 802,00 грн.

Так, в Акті перевірки контролюючим органом вказано про те, що ФОП ОСОБА_1 при впровадженні підприємницької діяльності за період, що перевірявся, було здійснено залучення «інших доходів» (визначені пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПКУ - інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу) шляхом поповнення розрахункового рахунку № НОМЕР_3 у банківській установі ЗАП РУ ПАТ КБ Приватбанк за 2016 рік на загальну суму 8 948 900,00 грн. з призначенням платежу «готівкові кошти надходження власних коштів».

З матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на протязі 2015-2016 років, крім операцій внесення «власних коштів», попередньо кошти знімав з розрахункового рахунку.

Зокрема за даними банківських виписок ФОП ОСОБА_1 знято з розрахункового рахунку 28.09.2016 -1000000,0 грн., 27.07.2016 -300000,0 грн., 28.07.2016 -500000,0 грн., 29.07.2016 - 500000,0 грн, 01.10.2015 - 60000,0 грн. 18.08.2015 - 307000,0 грн. 08.07.2015 - 450000,0 грн. 18.06.2015 - 150000,0 грн. 16.06.2015 - 100000,0 грн. 17.06.2015 - 120000,0 грн. 15.06.2015 - 127000,0 грн. Тобто кошти, які вносились на розрахунковий рахунок підприємцем, попередньо ним були зняті з того ж розрахункового рахунку.

Окрім того, згідно договорів безпроцентної позики від 01.02.2016 та від 20.05.2016 на отримання від громадянина ОСОБА_4 позики в сумі 3 000 000,00 грн, які внесені ним на розрахунковий рахунок з призначенням платежу «готівкові кошти надходження власних коштів».

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно частини 1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених розділом ІV кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 3 Звіт про фінансові результати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 №87, який діяв у перевіряємий період, доходами є збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (крім зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Таким чином, до складу загального оподатковуваного доходу зараховується виручка, що надійшла фізичній особі - підприємцю як в грошовій, так і в натуральній формі від провадження господарської діяльності, а саме:

виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі безпосередньо підприємцю чи його працівникам на місці здійснення розрахунків (в т.ч. відсотки банку);

виручка в натуральній (негрошовій формі);

суми штрафів і пені, отримані від інших суб`єктів підприємництва за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів та інші доходи, які пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Суд враховує, що пунктом 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, установлено, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Отже, власні кошти, які фізична особа-підприємець зараховує на розрахунковий розрахунок, не включаються до складу доходу (виручки у грошовій та натуральній формі). Тобто, внаслідок зарахування особистих коштів на банківський рахунок відсутні критерії доходу. Шляхом поповнення власними коштами власного рахунку здійснюється заміна одного активу (зобов`язання НБУ у вигляді паперових грошей) на інший актив (зобов`язання банку у вигляді запису на банківському рахунку).

Не відбувається і збільшення власного капіталу, оскільки сума активів підприємця в разі внесення власних коштів на власний рахунок не змінюється. Внесення власних коштів на свій підприємницький рахунок має наслідком збільшення капіталу, призначеного для здійснення підприємницької діяльності з метою, пов`язаною зі здійсненням господарської діяльності, проте не з метою збереження коштів, що не може бути обкладений податком.

Таким чином, власні кошти, внесені на власний рахунок, не є доходом у розумінні п. 4 П(С)БО 3.

Згідно з п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 №492, метою відкриття поточного рахунку є зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Крім того, відповідно до підпункту 7.1.5 статті 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 №2346-ІІІ у редакції, на час виникнення спірних правовідносин зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, чинним законодавством врегулюваний порядок внесення власних коштів на рахунок власником цього рахунку.

Проте чинним законодавством не наведено виключного твердження про те, що зарахування коштів на банківський рахунок має наслідком виникнення доходу.

Власні кошти, які фізична особа-підприємець зараховує на розрахунковий розрахунок, не включаються до складу доходу (виручки у грошовій та натуральній формі) та не відображаються ним в декларації. Тобто, внаслідок зарахування особистих коштів на банківський рахунок відсутні критерії доходу. Шляхом поповнення власними коштами власного рахунку здійснюється заміна одного активу (зобов`язання НБУ у вигляді паперових грошей) на інший актив (зобов`язання банку у вигляді запису на банківському рахунку).

Таким чином, збільшення власного капіталу в разі внесення власних коштів на рахунок платника податку не відбувається, оскільки сума активів підприємця не змінюється Власні кошти платника податку є сумою грошових коштів накопичених позивачем (отриманих з карткового рахунку з кредитним лімітом, за договором позиваки), з якої відбулась сплата відповідних податків та обов`язкових платежів, а відтак вказані кошти не є базою оподаткування податком на прибуток у відповідності до Закону, оскільки не є прибутком від провадження нею господарської діяльності.

Щодо твердження контролюючого органу про те, що позивачем до перевірки не надано доказів на підтвердження внесення власних коштів, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що позивачу будь-який запит з зазначеного питання вручався у встановленому порядку до формування висновків Акту перевірки. Також, дані руху коштів по банківському рахунку, які підтверджують зняття коштів надавались під час перевірки, що підтверджується даними Актів перевірки від 23.10.2017 та від 22.03.2016.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки про порушення позивачем підпункту 164.1.1., 164.1.3 пункту 164.1, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Стосовно висновків контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення виробництва готової продукції, яка в подальшому була реалізована ФОП ОСОБА_1 покупцям та не підтвердження використання у господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей на суму 12 239 660,49 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Розділу 2.1.2. Акта перевірки «Визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу (документально підтверджених)» (ст.34-55 Акта перевірки) перевіркою з посиланням на проведення візуального обстеження в жовтні 2017 року виробництва та складу ФОП ОСОБА_1 , а також на дані найнятого підприємця (ФОП ОСОБА_5 ) якому замовлялись роботи з механічного оброблення металопрокату, зазначається про не підтвердження первинними документами в господарській діяльності придбаних матеріалів використання придбаних ТМЦ за 2016 рік в сумі 12 239 660,49 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 44 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону, а також комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

В свою чергу, підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 177.4.1 Податкового кодексу України визначено, що до переліку витрат фізичної особи підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що 02.12.2013 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 було укладено Договір про надання послуг відповідно до якого Виконавець (ФОП ОСОБА_5 ) зобов`язується за завданням Замовника надавати за плату наступні послуги та роботи, (надалі іменуються «Послуги») з механічного оброблення металопрокату яке включає в себе:

порізка металопрокату згідно технологічних карт виробу;

чорнова обробка (зачистка) головних поверхонь заготовок;

свердлування кріпильних отворів, зняття фасок, прорізка канавок згідно технологічних карт виробу;

зачистка заусенець, притуплення гострих кромок;

обезжирення фасування заготовок.

Детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим Договором, міститься у замовленні, яке формується Виконавцем у присутності Замовника (або довіреної особи Замовника).

Укладення вище зазначеного договору та передача ТМЦ від ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_5 на механічну обробку підтверджується змістом Акта перевірки укладення якого не заперечується Відповідачем.

Виконання робіт ФОП ОСОБА_5 виконувалось у суміжному приміщенні з виробництвом Позивача ( АДРЕСА_1 .), що підтверджується змістом Акта приймання передачі ТМЦ для оброблення та наданою копією Договору оренди частини нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 укладеного між гр. ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до складених сторонами щомісячних Актів приймання-передачі ТМЦ на оброблення ФОП ОСОБА_5 виконані роботи з порізка металопрокату згідно технологічних карт виробу, чорнової обробки (зачистки) головних поверхонь заготовок, свердлування кріпильних отворів, зняття фасок, прорізки канавок згідно технологічних карт виробу, зачистки заусенець, притуплення гострих кромок, обезжирення фасування заготовок.

Загальна вартість наданих послуг з оброблення металопрокату становила 17628,00 грн., яка включена до інших витрат поточного періоду.

Таким чином, доводи контролюючого органу про здійснення ФОП ОСОБА_5 господарських операцій на суму 12 239 660,49 грн. є безпідставними.

Також, з пояснень позивача встановлено, що після проведення робіт, оброблений металопрокат у вигляді заготовок повернуто Замовнику у повному обсязі та в подальшому використано для виготовлення реалізованої продукції, що підтверджується Актами списання матеріальних цінностей, що використані у виробництві (реалізації) продукції за календарний місяць.

Отже, предмет господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5 стосувалися надання послуг з виконання первинної обробки (чорнової операції) з підготовки металопрокату для подальшого виготовлення з нього продукції.

При цьому, на переконання суду, послуги замовлені у ФОП ОСОБА_5 не потребують значного технологічного обладнання та потужностей, а оскільки послуги надавались у сусідньому із позивачем приміщенням, то відсутня необхідність у транспортуванні товару засобами автомобільного транспорту.

Судом також встановлено, що виготовлення готової продукції здійснювалось позивачем самостійно.

Виробництво продукції здійснювалось шляхом комплектації та доробки придбаних комплектів карданних валів, шарнірів, переходників, ресор, транспортерів та іншої продукції.

Згідно матеріалів справи та змісту Акта перевірки, комплектуючи придбались у вітчизняних поставщиків на території України та по імпортних контрактах. При виготовлені готової продукції використовувався різноманітний металопрокат, який придбався у підприємств постачальників м.Запоріжжя та м.Дніпропетровська.

Виготовлення продукції здійснювалось відповідно до розроблених та затверджених Технологічних карт та норми витрат виготовлення продукції, на кожен вид продукції. Технологічні карти містять детальне розшифрування комплектуючих та матеріалів який підлягає використанню та виробниче обладнання для виготовлення.

Для виготовлення даної продукції, позивач має в користуванні виробничу базу за адресою АДРЕСА_1 , спеціальне обладнання.

Позивач, має спеціальну освіту і кваліфікацію, що надає йому можливість здійснювати виробництво.

Також, в 2016 році позивач використовував працю двох найнятих працівників, які мають належну кваліфікацію та стаж роботи за спеціальностями пов`язаними з виготовлення металовиробів.

На підтвердження наявності технологічної документації, матеріально технічної бази та кваліфікації для виготовлення реалізованої продукції, Позивачем надано копію Диплому молодшого спеціаліста за кваліфікацією технік-механік, Диплом про повну вищу освіту за кваліфікацією інженера з транспортних послуг, копії технічних паспортів з фотокартками наявного обладнання, договір оренди виробничого приміщення за адресою АДРЕСА_1 , з копіями фотографій виробничого приміщення де знаходиться обладнання і ТМЦ та виготовлена продукція, Технологічні карти та норми витрат на виготовлення продукції.

При цьому, суд вважає, що позивачем під час перевірки надано достатньо документів бухгалтерської звітності, які підтверджують факт здійснення господарських операцій. Доказів того, що позивачем на письмовий запит контролюючого органу не були надані документи чи пояснення з зазначеного питання матеріали адміністративної справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині не підтвердження використання у господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей на суму 12 239 660,49 грн.

Стосовно висновків Акту перевірки про безпідставне внесення позивачем до складу витрат на придбання ТМЦ суму у розмірі 2 979 504,81 грн. яка не підтверджена будь-якими первинними документами суд зазначає наступне.

За змістом Акту перевірки та наданих відповідачем пояснень викладених у відзиві з валових витрат позивача виключаються витрати на придбання імпортних товарів в сумі 2 979 504,81 грн. реалізацію яких підтверджено, але за висновками фіскального органу відсутні первині документи на їх придбання.

Так, відповідно до п.2 Розділу 2.1.2. Акта перевірки Визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу (документально підтверджених) (ст.55-61 Акта перевірки) перевіркою зазначається, що за даними перевірки первинних документів (видаткових накладних, ВМД, банківських виписок у іноземній валют, контрактів, договорів та інше ) встановлено що, ФОП ОСОБА_1 у 2016 році було придбано імпортний товар згідно вантажно-митних декларацій ТМЦ на загальну суму 8 691 583,70 грн.

За змістом ст. 55 Акта перевірки, контролюючим органом в ході проведення перевірки встановлено реалізацію та/або подальше використання імпортованого товару в господарській діяльності, що підтверджено первинними документами на загальну суму 2 979 504,81 грн.

Одночасно на сторінці 61 Акта перевірки Відповідачем зазначається, що в порушення вимог п. 177.2 ст. 177,пп.177.4.1., пп. 177.4.4, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (чинні на момент скоєння порушення) ФОП ОСОБА_1 у декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік безпідставно внесено до складу витрат на придбання ТМЦ суму у розмірі 2 979 504,81 грн., яка не підтверджена будь-якими первинними документами.

Суд вважає необґрунтованими такі висновки виходячи з наступного.

Статтею 9 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні №996 від 16.07.1999 та п. 1.2 глави 1 Положення пр. документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку від 24.05.1995 №88 установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та проведення записів в облікових регістрах є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні містити певні обов`язкові реквізити.

Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства (установи), від імені якого складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 у 2016 році було придбано товар по імпортним контрактам, країна нерезидента Китай, на загальну суму 8 691 583,70 грн. Зокрема були придбані електродвигуни, круги поворотні, ресори та комплектуючи до карданних валів ( безшовні сталеві труби, кожухи трансмісійного валу, шарніри, обгоні муфти, пружинні штифти, фрикційні муфти, перевідники, хрестовини, захисні кожухи).

Перелік контрактів та дослідження операцій і документів по імпортним контрактам відображено в розділі 11 Акту перевірки «Дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій».

Для імпортних операцій первинними документами є імпортний контракт, специфікації до нього, Вантажно-митна декларація, комерційний інвойс, Міжнародна товарно-транспортна накладна, банківська виписка на купівлю та перерахування валюти.

Зокрема, Вантажна митна декларація (ВМД) це письмова заява, що містить відомості про товари та інші предмети й транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України або відомості про зміну митного режиму відносно цих товарів, а також інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, ведення митної статистики, нарахування митних платежів. ВМД оформлюється на бланках форми МД-2, МД-3 і МД-8.

Вантажна митна декларація є уніфікованим документом, сформованим відповідно до міжнародних стандартів та аналогічних документів інших країн.

На підтвердження вчинених операцій позивачем до матеріалів справи надано копії імпортних контрактів, специфікацій, інвойси, вантажно-митні декларації, Міжнародна товарно-транспортна накладна, банківська виписка на купівлю та перерахування валюти.

Судом встановлено, що надані позивачем документи по надходженню імпортних товарів досліджені та зазначені в Акті перевірки ст.140-155, що спростовує твердження відповідача про відсутність первинних документів, які підтверджують витрати на придбання реалізованих імпортних товарів.

Також, контролюючим органом не здійснюється жодного нарахування податкових зобов`язань та виключення з витрат і податкового кредиту імпортних товарів в сумі 5 712 078,89 грн. які обліковуються в якості залишків станом на 31.12.2016. Оскільки витрати на придбання по товарам, що залишились не реалізованими (5 712 078,89 грн.), відповідно до положень податкового законодавства не включались позивачем до декларацій.

Крім того, суд зазначає, що Акт перевірки містить розбіжності, які безпосередньо впливають на правомірність формування спірних податкових повідомлень рішень.

Так, зазначаючи в абз.6 стор.44 Акту перевірки про віднесення позивачем до складу витрат вартість товару який не було використано в господарській діяльності відповідач не наводить, які саме невикористані товари включено позивачем до декларації та в якій сумі.

Натомість, перевіркою з витрат позивача виключаються витрати в сумі 2 979 504,81 грн., реалізацію яких, а відповідно і використання в господарській діяльності підтверджено перевіркою.

Так ж сама ситуація щодо зменшення податкового кредиту по податку на додану вартість по операціям з придбання імпортного товару. Зокрема, за змістом обставин наведених на ст.136-137 Акту перевірки по операціям з придбання імпортних товарів відповідач зазначає про завищення позивачем податкового кредиту за березень 2016 року у розмірі 233498,34 грн. та за жовтень 2016 р. у розмірі 219182,75 грн. Вказані суми податкового кредиту з ПДВ відповідають вартості придбання товару на суму 2 263 405,43 грн., що не перевищує суму реалізованого товару

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, про неправомірність виключення відповідачем зі складу витрат на придбання ТМЦ ФОП ОСОБА_1 суму у розмірі 2 979 504,81 грн., як не підтверджені витрати по придбанню реалізованого імпортного товару.

З огляду на встановлення судом відсутності завищення позивачем суми задекларованого доходу та суми понесених витрат пов`язаних з одержанням доходу, суд дійшов до висновку про неправомірність висновків Акта перевірки про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу і як наслідок податку з доходи фізичних осіб на загальну суму податку 4 422 446,96 грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2017 №, нарахованого за збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в сумі 6 663 670,44 грн., в тому числі 4 422 446,96 грн. основний платіж, 2 211 223,0 грн. штрафна санкція.

Згідно з пунктом 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання по військовому збору на загальну суму податку 368537,25 грн..

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2017 №, нарахованого за збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» в сумі 552805,88 грн., в тому числі 368537,25 грн. основний платіж, 184268,60 грн. штрафна санкція.

Стосовно посилань контролюючого органу на не підтвердження реалізації (використання) товару придбаного у ТОВ НВП «Термет» (код за ), Приватне підприємство «Фірма «НВ» (код за ), ТОВ «ТАКТ» (код за ), ТОВ «Круг» (код за ), ПП «МЕТАЛСЕРВІС-КАМЄЯ» (код за ), ТОВ «ОМЕГАМЕТТРЕЙД» (код за ), ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ КАРДАН» (код за ), ТОВ «АВ метал груп» (код за ), ТОВ «ТД СТАНДАРТ» (код за ), ТОВ «АГРОКАРДАН» (код за ), ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ФУРМА» (код за ), ТОВ «ТБО ГРУП» (код за ), ТОВ «АЛЬКАНТАРА ТРЕЙД» (код за ), ТОВ «ТД МЕТІДА» (код за ), HEBEI PROVINCE GOLD MYSTERIOUS PIPE CO., LTD у господарській діяльності (ст.101 акту перевірки), суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з посиланням на порушення, наведені в п.2.2.2 Акту перевірки контролюючий орган зазначає про завищення ФОП ОСОБА_1 податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 2 919 628,0 грн. за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, що призвело до завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість. на суму 1 208 137,0 грн.

Зокрема, відповідач вказує, що позивач включив до складу податкового кредиту суму сплачену контрагентам постачальникам за товар, реалізацію (використання) якого у господарській діяльності не встановлено (відсутністю (ненадання) до перевірки первинних документів, які б підтверджували їх використання у господарській діяльності, у т.ч. переробці, виробництві та інформацію стосовно залишку товару проведеної на підставі інвентаризації) в результаті встановлених порушень податкового законодавства, які відображені в п 2.2.2 розділу 2 Акта перевірки.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність висновків Акту перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства зазначених у п.2.2.2 розділу 2 Акту перевірки, суд дійшов висновку щодо неправомірності висновків контролюючого органу про зменшення ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 1711133,0, грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, та зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 2 919 628,0 грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Також суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту Акту перевірки контролюючий орган визначаючи неправомірність віднесення до податкового кредиту та зменшуючи його на суму сплаченого ПДВ по придбаним товарам, як нормативну підставу зазначає положення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, відповідно до якої, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Аналіз даної норми визначає, що з 01.07.2015 Податковий кодекс України не передбачає коригування (зменшення) суми податкового кредиту у випадку встановлення факту використання придбаних ТМЦ не господарських операціях.

Визначений законом алгоритм визначає, що у випадку не використання в господарській діяльності ТМЦ придбаних зі сплатою податку на додану вартість, суми ПДВ, сплачені/нараховані під час придбання товарів/послуг, мають бути включені до складу податкового кредиту (пункт 198.3 статті 198 Кодексу) та платник податків нараховує собі податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі сплаченого податку, по даті початку використання товарів в неоподатковуваних операціях визначену в первинних документах.

Податкові зобов`язання та право на податковий кредит є різними за правою природою складовими податку на додану вартість та не можуть замінюватись.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України містить виключний перелік, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача зареєстрованих податкових накладних та вантажно-митних декларацій їх невідповідність або фіктивність.

Враховуючи вище зазначені норми закону, суд приходить до висновку про незаконність висновків Акта перевірки про завищення ФОП ОСОБА_1 податкового кредиту на підставі п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України з посиланням на невикористання придбаних ТМЦ в господарській діяльності

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2017 №, та податкового повідомлення рішення від 15.12.2017 №.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управлінням ДФС у Запорізькій області від 15.12.2017 №, №, № та №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8810 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено та підписано 17.12.2021.

Суддя І.В. Новікова