Справа № 200/13952/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 р. Справа№200/13952/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 0-0522 на суму 2 354, 77 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.12.2016, позивачу на праві приватної форми власності належить керамічний цех, загальною площею 543,9 кв.м. та склад (Б-1), загальною площею - 202,9 кв.м., який відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься до групи 125 «Будівлі промислові та склади» та підкласу 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості».

Як вказує п.п «є» п.п 266.2.2 п 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власникам в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 03.09.2020 року одним із переліків видів господарської діяльності позивача згідно з КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД- 2005) код згідно з КВЕД 23.41 є виробництво господарських і декоративних керамічних виробів, діяльність класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010.

А отже, на підставі правовстановлюючих документів на керамічний цех, відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку будівля, яка належить позивачу на праві приватної власності - керамічний цех не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу припису п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Крім того, позивач наголошує, що спірне податкове повідомлення-рішення надіслано засобами електронного зв`язку в електронній формі, проте ОСОБА_1 не було подано заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет.

Позивач також звертає увагу, що у податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2021 № 0-0522 невірно зазначена податкова адреса ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 0-0522 на суму 2 354, 77 грн.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами, представник контролюючого органу зазначає, що починаючи з 23.05.2020, для застосування преференціі, визначеної п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, суб`єктом господарювання власником об`єкта нерухомості (будівлі промисловості) такий об`єкт нерухомості має одночасно відповідати таким ознакам:

- будівля промисловості має відповідати (бути класифікована) rpyпi «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- будівля промисловості має використовуватися cy6'сктом господарювання протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності;

- основний вид діяльності суб`єкта господарювання згідно з реєстраційними даними має бути класифікований у секціях В F КВЕД ДК 009:2010;

- будівля промисловості (у т.ч. її частина) протягом звітного (податкового) періоду не має бути здана в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.

Позивачем документи, підтверджуючі вищевказані вимоги до податкового органу не надано, а тому ГУ ДПС у Донецькій області сформовано ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 0-0522 на суму 2354,77 грн.

Крім того, відповідач наголошує, що копія спірного податкового повідомлення рішення була надіслана позивачу на його податкову адресу: АДРЕСА_1 .

З огляду на вказане, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

25 жовтня 2021 року суд виніс ухвалу, якою прийняв до розгляду позовну заяву. Відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зобов`язав відповідача у строк до 10 листопада 2021 року надати суду розрахунок суми, що визначена у рішенні від 27.04.2021 № 0-0522.

16 грудня 2021 року ухвалою суду здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача на Головне управління ДПС у Донецькій області (відокремлений підрозділ ДПС: 44070187).

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_1 виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 23.04.1998 року (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач, як фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, у видах економічної діяльності позивачем зазначено КВЕД: 26.21.0 Виробництво господарських та декоративних керамічних виробів.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу належить на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості керамічних цех, загальною площею 543,9 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 та склад Б-1, загальною площею 202,9 кв. м.

Суд зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року по справі № 200/13814/19-а визнано що нежитлова будівля керамічного цеху, складу та навісу загальною площею 543,9 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 та склад Б-1, загальною площею 202,9 кв. м. не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Крім того, у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі № 200/9578/20-а вказаний висновок підтверджено.

Так, в рамках розгляду вказаних судових справ, встановлено, що відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта який належить до I-III категорії складності № ДЦ-69 від 30.11.2016 року будівництво керамічного цеху та складу і навісу по АДРЕСА_4 , код об`єкту 125.9; II категорія складності, вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.

Згідно технічного паспорту № 618 від 05.11.2016 року нежитлова будівля керамічного цеху, складу та навісу загальною площею 543,9 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 та склад Б-1, загальною площею 202,9 кв. м.

Вказані обставини встановлені рішеннями суду в адміністративних справах, які набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 78 КАС України).

Податковим повідомленням рішенням від 27.04.2021 № 0-0522 ОСОБА_1 повідомлено про суму податкового зобов`язання в розмірі 2354,77 грн. за 2020 рік податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за кодом 18010300.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

У даній справі спірним є питання можливості застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України щодо об`єкту нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку код згідно з КВЕД позивачем самостійно зазначено 90.03. (індивідуальна мистецька діяльність) та 23.41 (діяльність з виробництва господарських і декоративних керамічних виробів).

Крім того, у витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач, як фізична особа-підприємець, у видах економічної діяльності позивачем зазначено КВЕД: 26.21.0 Виробництво господарських та декоративних керамічних виробів.

Як передбачено підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За положеннями підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Зміст наведених положень дає підстави дійти правового висновку, відповідно до якого застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі, якщо:

об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (в даному випадку керамічний цех можна віднести до п. 1251.8 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості);

об`єкти оподаткування використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 (діяльність позивача визначена у секції С, розділ 23, група 23, клас 23.41 «Виробництво господарських і декоративних керамічних виробів);

об`єкти оподаткування та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів на підтвердження існування вказаних обставин).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що об`єкт нежитлової нерухомості керамічних цех, загальною площею 543,9 кв. м., розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Данилевського Григорія, буд. 114 В та склад Б-1, загальною площею 202,9 кв. м не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином його право було порушено.

З метою захисту порушеного права фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 0-0522 на суму 2 354, 77 грн, адже майно позивача не належить до об`єкту оподаткування, відповідно до приписів Податкового кодексу України.

Посилання позивача на той факт, що спірне податкове повідомлення-рішення не направлено на адресу позивача, суд вважає обґрунтованими, адже відповідачем надано докази на підтвердження такого надіслання на адресу: Харківська обл., м. Харків, пров. Інженерний, 4. При цьому, вказана адреса була офіційної адресою позивача, як фізичної особи-підприємця до 2009 року, про що свідчить витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 13.10.2021 позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 гривні.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд дійшов висновку, що саме ця сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (відокремлений підрозділ ДПС: 44070187, адреса: вул. Італійська, будинок 59, місто Маріуполь, Донецька обл., 87515) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 27.04.2021 № 0-0522 на суму 2 354, 77 грн, яке винесено відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Повний текст рішення складено 15.12.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош