Справа № 160/13237/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Крижановського М.М., представника відповідача Сідельникової О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
04.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області щодо зняття з порядку денного питання ОСОБА_1 про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0,0472 га, для подальшого викупу у зв`язку із набуттям права власності на будівлю за вказаною адресою;
05.08.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
31.08.2021 року від Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що дії відповідача є правомірними та такими, що вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки неможливо однозначно встановити, чи земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 лише для обслуговування частини житлової будівлі, або і решти об`єктів, що розташовані за даною адресою та подальше набуття права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в повному обсязі може вплинути на права інших осіб. Також, згідно даних Державного земельного кадастру, зазначена земельна ділянка розміщена на землях житлової забудови з 3-х і більше поверхами, частково через яку проходять комунікації мережа центральної каналізації, мережа водопостачання та мережа газопостачання, наявність таких комунікацій є підставою для відмови у наданні земельної ділянки, тож для уточнення цієї інформації і було направлено на доопрацювання. Також, вказано, що винесення вказаного питання на розгляд сесії фактично відбулось, при цьому було знято з розгляду для доопрацювання.
06.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання відповідача, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
20.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача та допущеного останнього до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
21.09.2021 року підготовчому судовому засіданні продовжено строк для подання відповіді на відзив, залишено без задоволення усне клопотання відповідача про витребування доказів, витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зобов`язано відповідача надіслати позивачу відзив належної якості та відкладено підготовче судове засідання.
07.10.2021 року сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце у судове засідання не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судом задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче судове засідання.
19.10.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача та допущеного останнього до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
22.10.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника відповідача та допущеного останнього до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
22.10.2021 року від відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.
27.10.2021 року у підготовчому судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
01.12.2021 року у судовому засіданні задоволено клопотання відповідача та відкладено судове засідання.
15.12.2021 року у судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
До клопотання було долучено копія договору купівлі-продажу 1/8 нежитлової будівлі, копія паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), а також згода щодо оплати авансового внеску в рахунок оплати земельної ділянки.
- з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та протидії корупції, законності та правопорядку, захисту прав та законних інтересів громадян та співпраці зі ЗМІ, було вирішено - винести на розгляд спільної комісії;
- спільне засідання постійних депутатських комісій: з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та протидії корупції, законності та правопорядку, захисту прав та законних інтересів громадян та співпраці зі ЗМІ па комісії з питань екології, регулювання земельних відносин, будівництва, благоустрою та архітектури, було вирішено - зняти із порядку денного на доопрацювання.
Позивач вважає дії відповідача щодо зняття з порядку денного питання ОСОБА_1 про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України гарантується, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 127 Земельного кодексу України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-3 статті 128 Земельного кодексу України, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.
Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Відповідно до частини 5 статті 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Таким чином, на органи місцевого самоврядування, до компетенції яких віднесено здійснення продажу земельних ділянок комунальної власності громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених Земельного кодексу України, покладено обов`язок щодо розгляду заяв (клопотань) відповідних суб`єктів з приводу продажу таких земельних ділянок у місячний строк.
Разом з цим, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до частин 1, 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Тобто, обов`язку органу місцевого самоврядування зі здійснення розгляду заяви (клопотання) заінтересованої особи з приводу продажу земельної ділянки комунальної власності протягом місячного строку, встановленому нормою частини 3 статті 128 ЗК України, кореспондує обов`язок скликання не рідше ніж один раз на місяць сесії сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення), районної чи обласної ради з питань відведення земельних ділянок, встановлений нормою частини 5 статті 46 Закону №280/97-ВР.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на продаж земельної ділянки рішення про надання дозволу або про відмову, з урахуванням вимог ст.128 Земельного кодексу України.
Вищевикладене свідчить, що за наслідками розгляду заяви позивача про надання дозволу на продаж земельної ділянки відповідно до ст. 128 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач на пленарному засіданні повинен був прийняти рішення про надання дозволу на продаж земельної ділянки чи про відмову в продажу з урахуванням положень статті 128 Земельного кодексу України.
Так, судом встановлено, що позивачем до клопотання від 10.02.2021 року було долучено копія договору купівлі-продажу 1/8 нежитлової будівлі, копія паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), а також згоду щодо укладення угоди про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Тобто, позивачем було надано документи передбачені статтею 128 Земельного кодексу України.
Відповідно до протоколу №14 від 24.03.2021 року засідання постійної депутатської комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та протидії корупції, законності та правопорядку, захисту прав та законних інтересів громадян та співпраці зі ЗМІ, було розглянуто питання про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, для подальшого продажу у власність шляхом викупу фізичній особі громадянину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та не підтримано вказане питання, вирішено винести на розгляд спільної комісії з комісією з питань землекористування.
Згідно протоколу №5-р від 25.03.2021 року спільного засідання постійних депутатських комісій з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та протидії корупції, законності та правопорядку, захисту прав та законних інтересів громадян та співпраці зі ЗМІ па комісії з питань екології, регулювання земельних відносин, будівництва, благоустрою та архітектури вирішено зняти вищевказане питання із порядку денного на доопрацювання.
Проте, розгляд клопотання позивача про надання дозволу на продаж земельної ділянки, відповідачем здійснено не було та не прийнято жодного з рішень відповідно до 128 Земельного кодексу України, що на думку суду свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.
Враховуючи вищевикладені обставини, Марганецька міська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, не прийнявши жодного відповідного рішення за заявою позивача про продаж земельної ділянки, порушила процедуру її розгляду, а отже діяла всупереч вимогам чинного законодавства.
Таким чином, неприйняття відповідачем рішення за заявою позивача у строк ставить особу у певну правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності.
Суд зазначає, що не надає правової оцінки підставам зазначеним відповідачем у відзиві щодо не прийняття рішення з огляду на невідповідність заяви та неподання всіх документів, оскільки дійшов до висновку, що заява позивача не розглянута відповідачем у строк та у спосіб встановлені Земельним кодексом України та не прийнято рішення про надання дозволу на продаж земельної ділянки чи про відмову в продажу.
Також, оскільки відповідач не прийняв жодного передбаченого законодавством рішення за наслідками розгляду заяви позивача, а лише надіслав лист, у якому повідомлено про зняття з порядку денного проект рішення «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, для подальшого продажу у власність шляхом викупу фізичній особі-громадянину ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 », суд не надає правову оцінку підставам, викладеним у листі від 31.03.2021 року №069/21, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак не може бути предметом судового розгляду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Суд зазначає, що у даному випадку відповідач не вчиняв дій щодо відмови позивачу у наданні дозволу на продаж земельної ділянки, для подальшого продажу у власність, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з передбачених статтею 128 Земельного кодексу України рішень.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У ході судового розгляду, відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що оскаржувана поведінка суб`єкта владних повноважень не ґрунтується на матеріальному законі, не відповідає критеріям добросовісності та розсудливості, а відтак, є протиправною, яка призвела до порушення права позивача на отримання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності або мотивованої відмови в його наданні.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 3)визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4)визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано Земельним кодексом України.
Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Враховуючи, що відповідачем всупереч вимогам закону за результатами розгляду заяви позивача не прийнято жодного законного рішення з можливих (надати дозвіл чи відмовити в наданні такого), суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 10.02.2021 року та за наслідками її розгляду прийняти рішення по суті порушених у заяві питань, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 454,00 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 17.12.2021 року.

Суддя М.В. Дєєв