Справа № 320/14145/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, суддя Василенко Г.Ю., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ХIV сесії VІІІ скликання Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №494.5/162 від 10.09.2021 як таке, що не відповідає ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 19 Конституції України;

- зобов`язати Білогородську сільську раду Бучанського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва в селі Стоянка Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, яка зазначена місцем розташування на графічних матеріалах доданих до заяви ОСОБА_1 від 08.08.2021 у порядку і спосіб передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляд апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду докази сплати судового збору у розмірі 1452,80 грн за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу).

Постановляючи дану ухвалу, судом було вказано на те, що з прохальної частини позову вбачається, що позивачем об`єднано у позовній заяві дві вимоги немайнового характеру, а тому при зверненні до суду з даним адміністративним позовом необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1452,80 грн.

11 листопада 2021 року на адресу Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява, у якій позивач зазначив, що ним у позовній заяві по справі заявлено одну позовну вимогу, так як друга вимога (про зобов`язання відповідача) є похідною і таке тлумачення гарантовано позивачу відповідно до правових висновків Верховного Суду, оскільки вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою, а тому позивач просив суд прийняти заяву як належне виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року.

Проте, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позивачем не виконано, недоліки, зазначені в ухвалі суду не усунуто, а тому позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини восьмої статті 160 КАС якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частин першої-другої статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом пункту 1 частини 4 статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як убачається із матеріалів справи, залишаючи позовну заяву без руху, судом було зазначено, що подана ОСОБА_1 позовна заява містить 2 окремі вимоги немайнового характеру, а тому сума судового збору, яка має бути сплачена позивачем за звернення до суду з позовною заявою, яка містить 2 вимоги немайнового характеру, з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", становить 1452,80 грн.

Разом з тим, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що погоджується з доводами позивача про те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Така правова позиція викладена, зокрема в Довідці про аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2.

При цьому, суд зазначив, що доказів про сплату судового збору за подання позовної заяви навіть за одну позовну вимогу до суду надано не було, а тому позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи позивачем у додатках до позовної заяви зазначено копію квитанції про сплату судового збору від 01.11.2021.

Акту щодо відсутності документів зазначених в додатках до позовної заяви судом першої інстанції не складено, а тому доводи суду про те, що позивачем не сплачено судовий збір спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позовну заяву повернуто ОСОБА_1 17 листопада 2021 року, тобто до закінчення строку для усунення недоліків позовної заяви визначеному ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч.4 ст.169 КАС України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та зміст позовних вимог, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.