Справа № 640/6257/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6257/19 Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) зернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - митниця, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/000006/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/00015;

- визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо визначення (нарахування) громадянину України ОСОБА_1 зобов`язань з відшкодування 13 579,32 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці;

- стягнути з державного бюджету України на користь громадянина України ОСОБА_1 завдану йому майнову шкоду незаконними діями щодо визначення (нарахування) йому зобов`язань з відшкодування 13 579,32 грн. витрат за зберігання товару «Subaru Outback Limited» на складі митниці;

- присудити на користь громадянина України ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 440,18 грн. та на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення транспортного засобу позивачем надано всі документи, які підтверджують його митну вартість за основним методом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року в задоволенні даного позову відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості, а саме за ціною контракту, оскільки подані позивачем документи містять розбіжності. Крім того, суд не погодився з твердженнями позивача про порушення відповідачем вимог митного законодавства в частині не зазначення причин коригування митної вартості у бік збільшення, адже з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA100070/2019/000006/2 вбачається, що відповідач посилався саме на відсутність документів, що підтверджують вартість автомобіля, за якою було його придбано та на наявність розбіжностей між відомостями, поданими позивачем до митної декларації та відомостями, відображеними в Висновку КНІСЕ від 21 грудня 2018 року № 29740/18-54.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що в ході проведення митного огляду транспортного засобу, посадовою особою митниці було встановлено, що автомобіль після ДТП: пошкодження задньої частини, бамперу, крил, задньої двері. Позивачем додатково на запит відповідача було надано висновок експертного дослідження за результатами проведення комісійного автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 29740/18-54 від 21 грудня 2018 року. Інших затребуваних документів у позивача не було і не могло були, оскільки при купівлі транспортного засобу на аукціоні не надаються ні касові, ні товарні чеки, ні ярлики; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця не було через їх відсутність; експортна декларація країни відправлення від продавця покупцю не направлялась, так як це не передбачено умовами придбання товарів на аукціоні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому послався законність оскаржуваного рішення, просив залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.

Зазначив, що документи, подані позивачем для підтвердження заявленої вартості транспортного засобу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, а саме: декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); не надано транспортні документи щодо переміщення товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; митному органу не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; всі документи декларантом подано без перекладу; до матеріалів митного оформлення не надано документи, що підтверджують понесені витрати позивача на брокерські послуги (послуги на здійснення митного оформлення); до матеріалів митного оформлення не надано експортну декларацію країни відправлення; позивач вказав про те, що авто доїхало до території України своїм ходом, але доказів придбання пального на підтвердження зазначених обставин не надано.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 30 листопада 2021 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року продовжено строк розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи, вирішено перейти з письмового провадження у відкрите судове засідання, витребувано від ОСОБА_1 додаткові пояснення та докази, а також визнано явку в судове засідання позивача - ОСОБА_1 чи його представника - Кононенко Олени Сергіївни - обов`язковою.

У відзиві на скаргу відповідачем було заявлено клопотання про заміну Київської митниці Держмитслужби, як відповідача по даній справі, на її правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Так, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби», п. 1 якої передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).

Відповідно до п. 2 Постанови, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них. структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Наказом Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: ; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).

Згідно наказу Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Київською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України повністю підтверджено наявність підстав, які визначені в статті 52 КАС України, щодо здійснення заміни відповідача її правонаступником, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про заміну Київської митниці Держмитслужби як відповідача по даній справі на її правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 грудня 2018 року позивачем подано відповідачу митну декларацію №UA100070/2018/242970, відповідно до якої позивачем імпортується товар: автомобіль легковий, бувший у використані до 5 років, марки Subaru, модель Outback; тип кузова - седан, номер кузова НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензин; кількість місць - 5, в тому числі місце водія; рік виробництва 2015, модельний рік 2015.

Разом з митною декларацією подано документи на підтвердження встановленої митної вартості, а саме: рахунок-фактура (інвойс) від 28 вересня 2018 року № ECS-09282018; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 16 грудня 2018 року №UA500650/2018/3406; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19 вересня 2018 року № 06904; договір про надання послуг митного брокера від 23 березня 2018 року № 008-18, паспорт громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .

Митна вартість автомобіля була розрахована позивачем відповідно до основного методу, передбаченого статтею 58 Митного кодексу України, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме відповідно до інвойсу від 28 вересня 2018 року № ECS-09282018, відповідно до якого вартість автомобіля складає 4 100 доларів США.

За результатами розгляду митної декларації та долучених до неї документів відповідачем було повідомлено позивачу про необхідність надати додаткові документи на підтвердження правильності визначення митної вартості автомобіля, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, касові та товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, експортну декларацію країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість такого товару, інші документи за бажанням декларанта.

15 січня 2019 року представником позивача за довіреністю було направлено до відповідача лист, відповідно до якого, у відповідь на лист про надання додаткових документів, позивач надав копію висновку КНІСЕ від 21 грудня 2018 року № 29740/18-54, та повідомив, що інші документи надати можливість відсутня.

15 січня 2019 року митним органом - BMON № 2 митного посту «Східний» (код 100070) Київської міської митниці ДФС було відмовлено позивачу у здійсненні митного оформлення товарів відповідно до поданої митної декларації, що оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2019/00015 та винесено рішення про коригування митної вартості від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/000006/2, яким відкоригована митна вартість у бік збільшення митної вартості автомобіля до 14 627,00 доларів США.

В подальшому, 14 березн2019 року позивачем до митниці було подано нову електронну митну декларацію № UA100070/2019/232883 з митною вартістю з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/000006/2, також позивачем було сплачено 13 579, 32 грн. за зберігання автомобіля на складі Київської міської митниці ДФС, після чого автомобіль було випущено у вільний обіг.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За правилами ч.2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з положенням ч.4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно ч.ч. 5-6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, з наведеного вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, при цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару відповідачем було встановлено, що документи, подані позивачем до митного формлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що сплачена за товар (контрактна вартість).

Так, відповідачем встановлено, що декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення), що підтверджується відомостями з графи 44 митної декларації та з графи 18 рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно п.4 ч.2 статті 53 Митного кодексу України до основних документів, що підтверджують митну вартість товару належать: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Між тим, позивачем до матеріалів справи не надано документи на підтвердження здійснення оплати за товар.

Крім того, позивачем не надано транспортні документи щодо переміщення товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару з відповідною калькуляцією, хоча згідно ч.10 статті 58 МК України, витрати на транспортування автомобіля є складовими митної вартості і додаються до ціни, що була фактично сплачена за товар. Відомості щодо таких витрат обов`язково надаються митному органу.

Також митному органу не подано страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено п.8 ч.2 статті 53 МК України.

Всі документи декларантом подано без перекладу, в порушення вимаг статті 254 Митного кодексу України, згідно якої документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

До того ж, до матеріалів митного оформлення не надано документи, що підтверджують понесені витрати позивача на брокерські послуги (послуги на здійснення митного оформлення), в той час як дані витрати є складовими митної вартості згідно п.1 ч.10 статті 58 Митного кодексу України.

Крім того, до матеріалів митного оформлення не надано експортну декларацію країни відправлення.

Позивач вказав про те, що авто доїхало до території України своїм ходом, але доказів придбання пального на підтвердження зазначених обставин надано не бцло (транспортні витрати).

Отже, враховуючи те, що у митного органу були обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, декларанту електронним повідомленням згідно ч.3 статті 53 Митного кодексу Украни запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, касові та товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, експортну декларацію країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість такого товару, інші документи за бажанням декларанта.

Оскільки декларантом додатково було надано лише Висновок КНІСЕ від 21 грудня 2018 року № 29740/18-54, відповідач дійшов висновку, що позивачем документально не підтверджено митну вартість товару - ціну товару, його оплату, складові митної вартості - витрати на транспортування, на страхування.

Верховний Суд висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Київською міською митницею ДФС, на підставі ч.3 статті 53 МК України запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); експортну декларацію країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини - за бажанням декларан та інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вар тості товарів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до митного оформлення на підтвердження митної вартості автомобіля було надано лише рахунок-фактуру (інвойс), жодних платіжних документів, а також експортної декларації країни відправника надано не було.

За таких умов твердження відповідача про недостатність зазначених документів для визначення митної вартості за ціною контракту є обгрунтованим.

Так, на вимогу митного органу позивачем на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля надано Висновок КНІСЕ від 21 грудня 2018 року № 29740/18-54. Між тим, суд зазначає про наявність розбіжностей у даних, заявлених позивачем у митній декларації, та у Висновку КНІСЕ № 29740/18-54, оскільки відповідно до зазначеного висновку автомобіль, який оцінювався експертами, 2014 року випуску, натомість у митній декларації від 20 грудня 2020 року №UA100070/2018/242970 та рахунку-фактурі (інвойсі) від 28 вересня 2018 року № ECS-09282018 роком випуску автомобіля зазначено 2015 рік. Крім того, відповідно до зазначеного Висновку вартість автомобіля складає 6067,86 доларів США, в той час як позивачем у митній декларації зазначено 4100 доларів США, враховуючи витрати на транспортування, що є значно нижчою за ринкову ціну, визначену експертним висновком.

За таких умов, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про неможливість в даному випадку застосування основного методу визначення митної вартості, а саме за ціною контракту.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 стаття 54 МК).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як вбачається з матеріалів справи, Київською міською митницею на підставі відомостей, що містяться в зовнішніх джерелах (Schwacke), інвойсі від 28 вересня 2018 року №Ecs-09282018, Єдиній автоматизованій інформаційнй системі Державної митної служби України (ЄАІС), інформації, що міститься в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, митну вартість товару скориговано до рівня 14627 дол. США.

Слід зазначити, що відповідно до статті 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Система SchwackeNet - це міжнародна загальновизнана та загальнодоступна інтернет- платформа. Користування системою є платним та передбачає реєстрацію суб`єкта користування. Державна фіскальна служба України зареєстрована у вищезазначеній системі та користується інформацією на платній основі та надає інформацію територіальним органам.

Schwacke - база даних, яка використовується європейськими країнами, зокрема банками, державними установами, автодилерами. Інформація формується, зокрема, від автовпробників, автодилерів з урахуванням аналізу ринку (відповідної країни). База даних фомує оцінку вартості автомобіля (відповідного автомобіля) враховуючи дату випуску, фактичний пробіг, комплектацію, експлуатацію, ринок попиту.

База даних, на відміну від будь яких інших документів (висновків, тощо), визначає ціну продажу не просто подібного чи схожого автомобіля, а ціну продажу конкретного автомобіля за номером кузова, який є унікальним номером, в якому зашифрована комплектація автомобіля, та порядковий номер випуску автомобіля з заводу. Каталог видає ціну продажу саме запитуваного автомобіля з конкретною комплектацією скоригованої з урахуванням віку, пробігу та інших особливостей.

Державна фіскальна служба України є розпорядником каталогу програми Schwacke.

Наказом Державної митної служби України від 13 жовтня 2006 року № 885 «Про забезпечення контролю за привільністю визначення митної вартості транспортних засобі, вузлів та агрегатів» митні органи забезпечено та зобов`язано при здійсненні контролю використовувати джерела цінової інформації: «Superschwacke», «Schwackeliste», «Schwackeliste Trailertax».

Таким чином, оскільки при наданні документів до митного оформлення декларантом не підтверджено митну вартість товару, Київською міською митницею ДФС визначено митну вартість з використанням розумних засобів, сумісних із принципами Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 року та па основі даних, наявних у митного органу.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору в даному випадку об`єктивно неможлива, що доведено відповідачем.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що митний орган надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах наявні розбіжності, оскільки вони містять різні відомості (щодо року випуску автомобіля та його вартості), що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що підлягає сплаті за цей товар.

Таким чином, оскаржуване рішення рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/000006/2, а також картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС від 15 січня 2019 року № UA100070/2019/00015 є правомірними та скасуванню не підлягають.

Щодо решти позовних вимог, то вони є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, а тому також задоволенню не рідлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсуність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Здійснити заміну відповідача у справі з Київської митниці Держмитслужби на Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків