Справа № 440/1275/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р.Справа № 440/1275/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 01.07.21 року по справі № 440/1275/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської обласної прокуратури , Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, в якій просила суд першої інстанції: визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокурати Полтавської області; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Кременчуцької окружної прокурати Полтавської області з виконанням функцій прокурора зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури; стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.12.2020 і до моменту фактичного поновлення на посаді прокурора; допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31, а також наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вважає, що її звільнення є незаконним, безпідставним та протиправним, оскільки відбулося з грубим порушенням вимог чинного законодавства України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокурати Полтавської області.

Поновлено ОСОБА_1 в органах Кременчуцької окружної прокурати Полтавської області (до зміни назви - Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області) на рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора Кременчуцької окружної прокурати Полтавської області з 31 грудня 2020 року.

Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2020 року по 22 червня 2021 року в розмірі 120 472,56 (сто двадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні п`ятдесят шість копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах Кременчуцької окружної прокурати Полтавської області (до зміни назви - Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області) на рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора Кременчуцької окружної прокурати Полтавської області з 31 грудня 2020 року та в частині стягнення з Полтавської обласної прокуратури середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

Полтавська обласна прокуратура, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції її скаргу задовольнити. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 у справі №440/1275/21 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. Стягнути на користь Полтавської обласної прокуратури судові витрати - судовий збір за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та у зв`язку з порушенням норм процесуального права - ст.ст. 2, 6, 242, 246 КАС України, та неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. ст. 40, 235 КЗпП України, розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-ІХ (далі по тексту - Закон №113-ІХ). Зазначає, що атестація є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності прокурора здійснювати повноваження в органах прокуратури України за визначеними законом критеріями. Позивач скористався своїм правом та відповідно до вимог Закону №113-ІХ подав заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в окружну прокуратуру та про намір пройти атестацію. З огляду на це позивачем було добровільно надано персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, його буде звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру №1697-ХІІ. Така згода є усвідомленням наслідків неуспішного проходження атестації. Посилається, що обов`язковою умовою для призначення прокурора до окружної прокуратури є успішне проходження ним атестації. За наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (перший етап атестації) ОСОБА_1 набрала 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку із чим її не було допущено до проходження наступного етапу атестації. Ці результати відображені у відповідній відомості про що ОСОБА_1 ознайомилася шляхом проставлення власного підпису. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивачки щодо процедури та порядку складання іспиту відсутні. Обставиною, що зумовила прийняття оскаржуваного рішення, є набрання позивачем меншої кількості балів, які є необхідними для допуску його до наступного етапу атестації. Враховуючи, що за умови складення прокурором іспиту, інших обставин (окрім істотного порушення порядку проведення атестації) для прийняття кадровою комісією негативного рішення бути не може, саме це є мотивом для прийняття такого рішення. Отже, у зв`язку із тим, що позивачка набрала бали, що є меншими від встановленого прохідного балу, кадровою комісією обґрунтовано було прийнято рішення від 24.11.2020 №31 про неуспішне проходження нею атестації. Посилається, що у даному випаду позивачку було звільнено у зв`язку з неуспішним проходженням атестації на яку вона погодилася. Зазначає, що безпідставними є висновки суду щодо порушення відносно позивачки ст.8 ЄКПЛ. Посилається, що позивачка у спірних правовідносинах знаходилася у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідну освіту та значний досвід професійної діяльності не могла не усвідомлювати юридичних наслідків не проходження атестації для переведення в окружну прокуратуру. При винесені рішення, судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок, що оскаржуваний наказ є незаконним втручанням держави у приватне життя позивачки. Зазначає, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697-ХІІ в даному випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації. Вважає, що наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом. Зазначає, що рішення про неуспішне проходження позивачем атестації прийнято уповноваженим на це органом, у межах та у спосіб, передбачений законом. Вказує, що посилання суду першої інстанції на значні процедурні порушення, без зазначення, які саме порушення Закону №113-ІХ чи Порядку №221 мали місце стосовно позивачки є необґрунтованими. Також, вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків щодо відсутності функціонального принципу та неврахування спеціалізації прокурорів при формуванні тестових запитань. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права при задоволенні позовних вимог про поновлення позивача в органах Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області на рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області з 31.12.2020. Вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за правилами ст.317 КАС України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури, в якому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законними, ухваленим згідно норм матеріального права при дотриманні вимог процесуального закону, просила рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 у справі №440/1275/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури без задоволення.

Окрім того, Офіс Генерального прокурора, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 у справі №440/1275/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване судове рішення, відповідно до ст.317 КАС України підлягає скасуванню через невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, у зв`язку з порушенням норм процесуального права - ст.ст.2,6, ч.4 ст. 90, ст. ст. 242, 246 КАС України, неправильним застосуванням норм матеріального права - розділу II "Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ, Закону України "Про прокуратуру", Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233. Звертає увагу, що наразі норми Закону №113-ІХ не визнані неконституційними. Зазначає, що позивачка скористалася своїм правом та відповідно до вимог Закону №113-ІХ 04.10.2019 подала заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в окружну прокуратуру та про намір пройти атестацію. Отже, ОСОБА_1 була обізнаною щодо умов та процедур проведення атестації, визначеними у Порядку №221, у тому числі з можливими наслідками набрання меншої кількості балів, ніж прохідні бали "на відповідному її етапі, а також добровільно надала персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, її буде звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697. Така згода є усвідомленням, що у разі якщо за результатами складення іспитів вона набере меншу кількість балів, ніж прохідні бали, то припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Вважає, що не ґрунтуються на нормах права висновки суду першої інстанції щодо протиправності змісту заяви про переведення прокурора до окружної прокуратури та намір пройти атестацію. Зазначає, що ОСОБА_1 співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності не проходила, а тому вимоги щодо третього етапу атестації до неї не застосовувались. Також, зазначає, що зміст-заяви не суперечить вимогам Закону України Про захист персональних даних. Відтак, висновок суду про те, що така обов`язкова умова, як подання вищевказаної заяви встановленої форми свідчить про очевидне втручання суб`єкта владних повноважень в особисті права і свободи позивача не ґрунтується на нормах права. Вказує, що позивачка набрала 67 балів за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, що є менше прохідного балу для успішного складання цього іспиту. Зазначає, що з роздруківки про деталі іспиту вбачається, що позивачка завершила тестування. Посилається, що відповідно до п.5 розділу II Порядку № 221, прокурор, який ж результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Вказує, що ці результати відображені у відповідній відомості, достовірність яких ОСОБА_1 підтвердила власним підписом. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивачки щодо процедури та порядку складання іспиту, в тому числі щодо програмного забезпечення, втручання третіх осіб чи інших зауважень не має. Зазначає, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_2 прийнято уповноваженим органом, в межах повноважень тау спосіб, визначений законом. Також, вважає безпідставними висновки суду стосовно неврахування спеціалізації прокурорів та створення нерівних умов для працівників різних напрямків професійної діяльності при формуванні тестових завдань. Зазначає, що положеннями Закону №113-ІХ та Порядку №221 не передбачено формування для прокурорів різних питань залежно від виконуваної ними роботи станом на час проходження іспиту (спеціалізації). Вважає, що не ґрунтуються на нормах законодавства висновки суду з приводу процедурних порушень призначення та проведення атестації позивача. Зазначає, що надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи є висновки суду стосовно втручання третіх осіб щодо встановлення кінцевого результату тестування та незабезпечення анонімності під час тестування позивачки. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо незаконності та протиправності наказу про звільнення позивачки. Посилається на те, що помилковими є висновки суду першої інстанції щодо вичерпного переліку підстав для звільнення відповідно до ст.51 Закону №1697 та про те, що для звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 вказаного Закону та п.19 Закону №113-ІХ обов`язковою умовою повинна бути наявність факту ліквідації, реорганізації органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів. Вважає, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру, у даному випадку є не завершення процесу ліквідації чи реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором. Суперечать вимогам законодавства висновки суду першої інстанції про порушення принципу юридичної визначеності щодо підстав звільнення. Окрім того, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в органах Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області на рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, в якому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законними, ухваленим згідно норм матеріального права при дотриманні вимог процесуального закону, просила рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 у справі №440/1275/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора без задоволення.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Позивачка в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечила проти вимог апеляційних скарг Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, просила залишити їх без задоволення.

Представник Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора не з`явився в судове засідання.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи поданих апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури України у період з 01.04.2005 по 30.12.2020 на різних посадах. Остання займана посада - прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області.

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ, який, окрім іншого, передбачав обов`язкове проходження атестації діючими працівниками органів прокуратури України.

03.10.2019 Генеральним прокурором України винесено наказ №221, яким затверджено Порядок проходження прокурорами атестації. Цей Порядок встановив правила та процедуру проведення атестації прокурорів, передбаченої Законом №113-ІХ. Поряд з іншими нормами, Порядком №221 було передбачено, що для проходження атестації працівник прокуратури повинен подати заяву за формою, передбаченою додатком 2 до цього Порядку.

Вказана заява, що передбачена додатком 2 до Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих), зокрема, до 15.10.2019 (включно).

У зв`язку з чим, 04.10.2019 позивачкою подано передбачену додатком 2 до Порядку заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Зазначена заява, що передбачена додатком 2 до Порядку, передбачала обов`язкову згоду прокурора на те, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, прокурора буде звільнено з посади прокурора. Крім того, форма заяви передбачала згоду прокурора на те, що під час проведення співбесіди та ухвалення рішення кадровою комісією може братися до уваги інформація, отримана від фізичних та юридичних осіб (в тому числі анонімно), яка не підлягає додатковому офіційному підтвердженню.

24.11.2020 Четвертою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора", у якому зазначено що ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрала 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, вона не допускається до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим, прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію.

Наказом керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 1148к з посиланням на статтю 11 Закону України "Про прокуратуру", підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.12.2020.

Позивачка, вважаючи рішення про неуспішне проходження нею атестації та наказ про її звільнення протиправними, звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" Карабаш Ю.О. та наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокурати Полтавської області є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі по тексту - Закон №1697-VII) визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Статтею 4 Закону №1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, приписами Закону №1697-VII регулюються питання забезпечення гарантії незалежності прокурора, зокрема особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року №113-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (діє з 25 вересня 2019 року, далі по тексту - Закон №113-IX) до Закону №1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно на Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.

Згідно пунктів 6, 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру. Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX, графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року було затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі по тексту - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку №221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

У відповідності до пункту 11 Порядку №221, особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Згідно п.7 Порядку №221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Згідно з пунктом 4 розділу II Порядку №221 прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора становить 70 балів.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

В силу приписів п. п.2 п. 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку №221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

В контексті наведеного вище, колегія суддів звертає увагу, що норми Закону №113-ІХ неконституційними не визнавалися, а приписи Порядку №221, в т.ч. додатків до нього, не скасовувалися, а тому підлягають застосуванню у спірних правовідносинах по даній справі.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачкою було подано на ім`я Генерального прокурора заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (том 1 а.с.133).

Колегія суддів зазначає, що позивачка була обізнаною щодо умов та процедури проведення атестації, визначеними у Порядку №221, у тому числі з можливими наслідками непроходження відповідного її етапу, а також добровільно надала персональну згоду на те, що у разі неуспішного проходження будь - якого з етапів атестації, передбаченого Порядком №221, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону її буде звільнено з посади прокурора.

Отже, така згода є усвідомленням, що у разі не набрання прохідного балу унаслідок складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, кадровою комісією буде прийнято рішення про неуспішне проходження атестації.

Відповідно до п. 1 розділу II, п. 2 розділу III Порядку №221, після завершення строку на подання заяви, вказаної у п. 9 розділу І цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генерального прокурора України (Офісу Генерального прокурора).

Кадрова комісія може прийняти рішення про складання прокурорами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки в один день. У цьому випадку, кадрова комісія формує графік складання вказаних іспитів із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестувань, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспитів. До складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки допускаються прокурори, які за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрали кількість балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, встановлений у пункті 4розділу ІІ цього Порядку.

Колегія суддів зазначає, що на веб-сайті Офісу Генерального прокурора було розміщено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та на загальні здібності та навички.

Правомірність включення до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора позивачкою не оскаржується.

Згідно п. 2 розділу II Порядку №221, перелік тестових питань для іспиту затверджується Генеральним прокурором та оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту.

На виконання цього положення перелік тестових питань для іспиту з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора під час проведення атестації прокурорів регіональних прокуратур, у тому числі військових прокуратур регіонів України і об`єднаних сил було затверджено Генеральним прокурором та оприлюднено 21.02.2020 на вебсайті Офісу Генерального прокурора у рубриці НАКАЗИ ТА ІНШІ ДОКУМЕНТИ ГЕНЕРАЛЬНОГО ПРОКУРОРА ЩОДО АТЕСТАЦІЇ РЕГІОНАЛЬНИХ ПРОКУРАТУР, а також в рубриці Новини від 21.02.2020.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачка не була позбавлена можливості ознайомитись із переліком питань, правильними відповідями на них, дослідити їх відповідність законодавству України та визначити нормативне обґрунтування відповідей.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 221 визначено, що тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

Відповідно до п.4 розділу II Порядку №221 прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів.

Згідно п.5 розділу II Порядку №221, прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь у атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Колегія суддів зазначає, що подавши заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, позивачка тим самим підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та процедурами проведення атестації, погодилася на їх застосування та, маючи відповідну фахову освіту і досвід професійної діяльності, розуміла правові наслідки не проходження атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом №113-IX.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно погодилася на проходження атестації та усвідомлювала правові наслідки її не проходження, тому колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними твердження позивачки щодо відсутності права Генерального прокурора на створення кадрових комісій та затвердження порядку їх роботи, незаконності процедури атестації та неправомочності кадрової комісії. Створення кадрових комісій з атестації прокурорів регіональних прокуратур, затвердження порядку її роботи, відбулося наказами Генерального прокурора в межах повноважень та у порядку, визначеному Законом №113-ІХ та на виконання мети цього Закону - проведення заходів із реформи органів прокуратури, а особистий склад кадрової комісії не впливає на прийняття рішення про неуспішне проходження атестації позивачкою, оскільки наслідки неуспішного складання тесту врегульовано Законом №113-ІХ та Порядком №221. Позивачкою не надано до матеріалів справи доказів оскарження та скасування у судовому порядку наказу про створення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора станом на час прийняття оскаржуваного рішення цією комісією. Оскільки наказом Офісу Генерального прокурора від 16.07.2021 р. №236 визнано таким, що втратив чинність наказ Генерального прокурора, зокрема від 10.09.2020 №425 "Про створення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)", відповідно наразі Четверта кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора є ліквідованою, а тому належним відповідачем у даній справі є Офіс Генерального прокурора.

Так, як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_1 набрала 67 балів за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, що є менше прохідного балу (70) для успішного складання цього іспиту. Ці результати відображені у відповідній відомості, у якій позивачка поставила власний підпис, чим підтвердила їх достовірність (том 1, а.с.135).

Пунктом 17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ, пп. 7, 8 розділу І Порядку № 221 визначено, що кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. При цьому, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до Порядку № 221.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 6 розділу V Порядку №221 (в редакції на час спірних правовідносин) визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України Про прокуратуру.

Отже, з наведеного вище вбачається, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

Оскільки, як вже було зазначено вище позивачка не набрала необхідну кількість балів під час складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора це стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення комісії про неуспішне проходження нею атестації.

При цьому, заява позивачки від 02.11.2020, адресована Голові Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про повторне тестування у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора у зв`язку із перебуванням нею в тяжкому стресовому та емоційному стані була розглянута вказаною комісією про що свідчить протокол №8 засідання комісії від 06.11.2020 року, яким, зокрема було відхилено заяву ОСОБА_1 (том 1, а.с.175).

Колегія суддів акцентує увагу, що оскаржуване рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" Карабаш Ю.О. є належним чином мотивованим та відповідає вимогам встановленим Порядком № 221, зокрема, містить підстави та обґрунтування його прийняття, а також посилання на нормативно-правові акти.

Також, щодо посилання ОСОБА_1 на те, що в оскаржуваному рішенні комісії наведений лише перелік засобів встановлення відповідності прокурора займаній посаді - результати тестування, вказані бали позивача, однак відсутні мотиви для прийняття рішення та аргументи комісії виставлення саме такої кількості балів, то колегія суддів вважає такі посилання необґрунтованими та такими, що не впливають на прийняття рішення у даній справі з урахуванням наведених вище висновків.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що її, як прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури, не було повідомлено про дату, час, місце проведення засідання 24.11.2020 та склад Четвертої кадрової комісії на якому було прийнято рішення №31 про неуспішне проходження нею атестації, без належної його аргументації та мотивації, то колегія суддів відхиляє зазначені посилання з огляду на зазначені вже вище висновки суду, зазначаючи при цьому, що чинне законодавство, в т.ч. приписи Порядку №221, Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233 не містять норм щодо обов`язковості на цій стадії повідомлення кадровою комісією прокурора у відношенні, якого проводиться атестація про проведення засідання на якому така комісія буде приймати рішення про неуспішне проходження атестації. При цьому, висновок комісії в оскаржуваному рішенні мотивований саме не набранням необхідної кількості балів, а саме 70, та у зв`язку з цим недопущення позивачки до проходження іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички та припинення участі в атестації.

Щодо стосується висновків суду першої інстанції щодо подання позивачем заяви про намір пройти атестацію за формою встановленою додатком до наказу №221, а саме те, що прокурорів було поставлено перед вибором: або подавати заяву про намір перейти до так званого новоствореного органу прокуратури, або не подавати таку заяву, наслідком чого буде звільнення із займаної посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру, зазначаючи у той же час, що підписанням саме такої форми (змісту) заяви позивачка фактично надала право кадровим комісіям на збирання стосовно неї будь-якої інформації та персональних даних, які можуть бути в подальшому розголошені та використані без законної мети, тобто така обов`язкова умова як подання зазначеної заяви встановленої форми свідчить про очевидне втручання суб`єкта владних повноважень в особисті права і свободи позивачки, більш того, збиранням такої інформації можуть бути порушені права та інтереси необмеженого кола інших осіб (у тому числі, членів сім`ї позивачки), то колегія суддів вважає такі доводи помилковими з огляду на наступне.

Так, обов`язковість подання Генеральному прокурору заяви про намір пройти атестацію, надання згоди на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації за встановленою формою, передбачена п.10 розділу II Закону №113-ІХ та п.п. 9, 10 Порядку №221, форму заяви встановлено додатком №2 Порядку №221, вказані нормативно-правові акти у встановленому законом порядку нечинними не визнано.

Крім того, відповідно до частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод органи державної влади можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя у випадках 1) коли втручання здійснюється згідно із законом, 2) є необхідним у демократичному суспільстві, 3) здійснюється в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Кадрові комісії отримують інформацію про можливу невідповідність прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності для проведення співбесіди. Отримання такої інформації відбувається на підставі прямої норми закону - п. 15 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ. Отримання цієї інформації є необхідним у демократичному суспільстві, так як зумовлене потребою проведення атестації прокурорів як першочергової, тимчасової та надзвичайної процедури в розумінні Венеційської комісії, спрямованої на кадрове перезавантаження органів прокуратури, з метою посилення інституційної спроможності, ефективності системи органів прокуратури та, як наслідок, підвищення до неї довіри суспільства. Відповідність прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є його обов`язком згідно з Законом №1697-VІІ та міжнародним стандартам. Проведення реформи органів прокуратури загалом, і атестації зокрема, спрямоване на ефективне виконання прокуратурою своїх конституційних обов`язків як складової системи правосуддя України, від ефективності діяльності якої залежить захист прав і свобод інших осіб.

Тому підтвердження професійної компетентності прокурора, його відповідність вимогам професійної етики та доброчесності, безпосередньо впливає на ефективність його діяльності, від чого залежить рівень захисту прав і свобод необмеженої кількості осіб.

Таким чином, отримання кадровими комісіями для проведення співбесід з прокурорами інформації, передбаченої п. 15 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, жодним чином не суперечить вимогам ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно, не вбачається втручання в особисті права і свободи позивачки, або те, що будуть порушені права та інтереси необмеженого кола осіб (у т.ч. членів сім`ї позивачки).

Окрім того, у ході апеляційного перегляду даної справи не було встановлено фактів того, що отримана кадровою комісією інформації, яка стосувалася позивачки, була розголошена або використалася без законної мети.

Щодо посилання позивачки, а також висновків суду першої інстанції про те що відсутність функціонального принципу та неврахування спеціалізації прокурорів при формуванні тестових запитань унеможливлює об`єктивність атестації та створює нерівні умови для працівників різних напрямів професійної діяльності органів прокуратури, то колегія суддів вважає такі посилання та висновки необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку №221 атестація - це встановлена розділом II Закону №113-ІХ та Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Предметом атестації є оцінка професійної компетентності прокурора та його професійної етики, доброчесності (п.12 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ).

Вимоги щодо обов`язкового врахування функціонального принципу та спеціалізації прокурорів у Законі № 113-ІХ та Порядку №221 відсутні.

Колегія суддів враховує, що відповідно до п.6.1 Наказу Генерального прокурора від 07.08.2020 №365 "Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України" наказано керівникам та прокурорам прокуратур усіх рівнів структурні підрозділи створюються на єдиних для Офісу Генерального прокурора та регіональних (обласних) прокуратур засадах, як правило, за функціональним (предметним) принципом, а в місцевих (окружних) - за територіальним. Проте, наведена норма регулює виключно порядок організації роботи структурних підрозділів прокуратур та на сферу регулювання відносин щодо атестації прокурорів не поширюється.

Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що Порядком проходження прокурорами атестації (Порядок №221) не передбачено жодних умов та вимог до програмного забезпечення, яке б унеможливлювало втручання третіх осіб щодо встановлення кінцевого результату іспиту, відсутня інформація про розробника тестових питань для іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону та чи проходили вони апробацію та/або рецензуванння, а відповідачем не надано доказів, у тому числі, виданих Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України документів, які засвідчують спроможність використаного в рамках процедури атестації прокурорів програмного забезпечення, забезпечення анонімності, конфіденційності та захисту від втручання третіх осіб, то колегія суддів відхиляє такі посилання суду, оскільки у ході апеляційного перегляду даної справи не встановлено наявність доказів, які б підтверджували те, що використання програми тестування відбулося з порушенням закону, а використання комп`ютерної техніки для цілей тестування у непередбачений законом порядок, або наявність будь - якого впливу на результати тестування та роботу програми, зокрема третіми особами. Окрім того, в відомостях про результати тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора міститься власноруч поставлений підпис позивачки, результат тестування - 67 балів, підпис позивачки та підпис особи, що фіксувала результати тестування, у графі примітки будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту не зазначені. Відомості підписані головою та секретарем кадрової комісії (том 1, а.с.135).

Висновки суду першої інстанції про те, що навіть за наявності не проходження позивачкою іспиту ним встановлено значні процедурні порушення щодо призначення та проведення атестації позивача, колегія суддів, з урахуванням наведених вище висновків, вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Щодо висновків суду першої інстанції на те, що відсутність юридичного факту реорганізації чи ліквідації, а також скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, в якому працювала позивачка, на думку суду, унеможливлює звільнення її на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII, то колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації.

На юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах положення цього Кодексу поширюються, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦК України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом. Органи прокуратури відносяться до юридичних осіб публічного права.

Виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури (п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Статтею 4 Закону №1697-VІІ зазначено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ звільнення прокурорів за п.9 ч. 1 ст.51 Закону № 1697-VІІ здійснюється за умови настання однієї з підстав, передбачених пп.1-4 п. 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ. При цьому, такої умови як прийняття уповноваженими органами чи особами рішень про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, скорочення кількості прокурорів вказаним пунктом не передбачено.

Підставу звільнення в наказі сформульовано у відповідності до п.п.2 п.19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ.

При цьому, до набрання чинності Законом №113-ІХ у ч.3 ст.16 Закону "Про прокуратуру" №1697-VІІ було вказано, що повноваження прокурора на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом. Після набрання чинності Законом №113-ІХ займенник цим було вилучено з тексту норми, чим відбулося скасування заборони на передбачення підстав та порядку звільнення прокурорів в інших законах, окрім Закону "Про прокуратуру" №1697-VII. Отже, порядок звільнення прокурорів, який було передбачено в п.19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ, відповідає положенням Закону України Про прокуратуру №1697-VII.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.04.2019 у справі №815/1554/17, колегія суддів вважає помилковим, оскільки судове рішення прийнято за іншими фактичними обставинами, ніж ті, що по даній справі.

Отже, юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VІІ, у даному випадку є не завершення процесу ліквідації чи реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Окрім того, висновки суду першої інстанції про те, що посилання у наказі про звільнення на положення п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VІІ без зазначення конкретної підстави для звільнення, породжує для позивача негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав такого звільнення є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, зміст поняття юридичної визначеності, на яку посилається суд в оскаржуваному рішенні, повною мірою викладено у документі Мірило правовладдя підготованому Європейською комісією За демократію через право Венеційська комісія) у 2016 році. Серед принципів, які становлять зміст юридичної визначеності, вказано: 1) доступність законодавства, 2) доступність судових рішень, 3) передбачуваність актів права, 4) сталість і послідовність приписів права, 5) легітимні очікування, 6) унеможливлення зворотної дії, 7) принципи nullum crimen sinelege та nullum poena sinelege, 8) res judicata.

Зокрема, відповідно до п. 58 Мірила правовладдя, передбачуваність означає, що приписи права також мають бути передбачуваними за своїми наслідками: їх має бути сформульовано з достатньою чіткістю та зрозумілістю, аби суб`єкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними.

Пункт 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ сформульований відповідно до вказаних вимог.

Враховуючи, що позивачка має вищу юридичну освіту та значний стаж роботи у галузі права, вона могла усвідомлювати зміст та значення правових норм Закону №113-ІХ, які регулюють її статус.

Крім того, звільнення прокурорів, що не пройшли атестацію, відбувалось однаково та не створювало для прокурорів стану невизначеності, в якому б вони не могли передбачати наслідки своїх дій.

Конституцією України (ст.24) гарантовано рівність конституційних прав і свобод громадян. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Рівність перед законом означає рівну для всіх громадян обов`язковість конкретного закону з усіма відмінностями у правах або обов`язках, привілеях чи обмеженнях, які у цьому законі встановлені. Відповідні державні органи і особи повинні керуватися конкретним законом, а всі індивіди, на яких поширюється дія цього закону, є рівними щодо застосування його до них. Будь-які винятки можуть встановлюватись тільки законом, якщо Конституція це допускає. Такі винятки повинні мати публічно-правовий характер і слугувати публічним інтересам, виступати гарантіями здійснення цими особами суспільно корисних і важливих державних функцій, професійної діяльності в інтересах всіх членів суспільства.

Закон №113-ІХ та Порядок №221 визначають процедуру атестації прокурорів та слідчих, встановлюють рівні умови її проходження та наслідки неуспішного проходження, а саме звільнення з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1967-VII (п.19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ).

Враховуючи вищевикладене, поновлення позивачки, яка неуспішно пройшла атестацію, та без успішного її проходження, на посаді в органах прокуратури, усупереч конституційному принципу рівності громадян надасть їй привілеї перед прокурорами, які успішно пройшли атестацію.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що захист прав позивачки у спосіб поновлення на посаді в органах прокуратури не відповідає вимогам Закону №113-ІХ.

Проходження служби в органах прокуратури має особливий характер, виходячи з її місця та функцій в системі державних органів (зокрема, протидія корупції, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування кримінальних проваджень, у тому числі резонансних, тощо). У зв`язку із запровадженням Законом № 113-ІХ першочергових і тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації прокурорів, подальша робота цих прокурорів в органах прокуратури можлива виключно у разі успішного проходження атестації.

За таких умов, застосування п.6 розділу V Порядку №221 (Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру") є достатньою підставою для видання наказу про звільнення прокурора саме на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VІІ, а тому оскаржуваний наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокурати Полтавської області на підставі рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" Карабаш Ю.О. є правомірним, а підстави для його скасування відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №260/1890/19 та від 07.03.2018 по справі №807/211/17, під час вирішення справ щодо звільнення публічних службовців, пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, згідно з ч.5 ст.32 КЗпП України переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус.

Частиною 5 ст.40 КЗпП України передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п.1 ч.1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. ст. 42, 42-1, ч. ч. 1-3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст.121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Колегія суддів зазначає, що ч.5 ст.51 Закону №1697-VІІ передбачено, що на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої п. 9 ч.1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Отже, з урахуванням наведеного вище, приписи Законів №1697-VІІ та №113-ІХ, які визначають статус прокурорів, умови і підстави їх звільнення з посади, у тому числі з адміністративної посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі КЗпП України.

Згідно абз.2 п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1991 № 1-рп/9 дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, з дня набрання чинності Законом №113-ІХ, а саме з 25.09.2019, особливості застосування до прокурорів положень п.1 ч. 1, ч. 2 ст.40, статей 42, 42-1, ч. ч. 1-3 ст. 49-2, ст. 74, ч.3 ст.121 КЗпП України визначаються Законом №1697-VІІ.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що у цій адміністративній справі звільненню позивачки з посади не передувала будь - яка індивідуальна оцінка її роботи на посаді прокурора, їй не інкриміновано жодних незаконних дій, прорахунків у роботі чи незадовільної поведінки, яка була б несумісною зі статусом прокурора, то колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що жодним чином не можуть впливати на вирішення даної справи, оскільки рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби, а тому у зв`язку з тим, що позивачкою за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора було набрано лише 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, кадровою комісією було прийнято оскаржуване рішення про неуспішне проходження позивачкою атестації, та як наслідок у зв`язку з прийняттям цього рішення комісії, видання керівником Полтавської обласної прокуратури наказу про звільнення позивачки з посади прокурора.

Окрім того, щодо посилання ОСОБА_1 на те, що її було звільнено з посади прокурора в період тимчасової непрацездатності, що підтверджується наявними в матеріалах справи листками непрацездатності, то колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру.

Згідно з абзацом шостим пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 13.10.2021 р. по справі №560/4176/19; від 26.11.2021 р. по справі №200/14545/19-а.

Згідно із вимогами ч.1 ст.77 та ч.1 ст.90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачкою , як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було належним чином доведено обставини на яких ґрунтуються заявлені нею позовні вимоги.

Натомість, відповідачі (Полтавська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора), будучи суб`єктами владних повноважень та заперечуючи проти позову, довели правовірність, у розумінні ч.2 ст.77 КАС України, оскаржуваних рішень, які є предметом оскарження у даній справі.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувані рішення (рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24.11.2020 №31 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" Карабаш Ю.О. та наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24.12.2020 №1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокурати Полтавської області) відповідачі у даній справі діяли у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Доводи ОСОБА_1 та суду першої інстанції щодо неправомірності звільнення останньої з посади прокурора є помилковими.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення її на посаді прокурора та стягнення з Полтавської обласної прокуратури на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наведених вище рішення комісії та наказу керівника обласної прокуратури, а тому підстави для їх задоволення також відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачкою вимог, а тому вважає, що у задоволенні останніх належить відмовити.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 2 ст.317 КАС України визначено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а тому апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора підлягають задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

З огляду на приписи ст.139 КАС України, відповідно до якої не включаються до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору, розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. Відповідно вимоги Полтавської обласної прокуратури про стягнення на її користь судові витрати - судовий збір за подачу апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 по справі № 440/1275/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 17.12.2021 року