Справа № 199/9176/21
Суддя: СПАЇ В. В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/9176/21
РІШЕННЯ

іменем України

20.12.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача -2 - Гордєєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича та інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 10 листопада 2021 року на лобовому склі автомобіля марки Volvo, державний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності, він знайшов роздруковане повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому зазначено, що воно є додатком до Постанови серія ІД № 00500938. У повідомленні зазначено, що 05 листопада 2021 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Муратовим Валерієм Федоровичем в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки Volvo, державний номер НОМЕР_1 о 10 годині 57 хвилині за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2, а також таке, що копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, буде надіслано за адресою реєстрації власника транспортного засобу в порядку ст. 279 -1 КУпАП.

Відповідно до винесеної постанови позивача, як власника транспортного засобу марки Volvo, державний номер НОМЕР_1 , визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, п. 15.10 «б» Правил дорожнього руху та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. без евакуації транспортного засобу.

На переконання позивача, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

10.11.2021 р. позивач приїхав на роботу за відсутністю вільних місць для паркування, будучи обізнаним водієм зі значним стажем керуванням автомобілем, він здійснив паркування належного йому автомобіля марки Volvo р/н НОМЕР_1 за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2, на краю тротуару таким чином, щоб для руху пішоходів залишилося більш ніж 2 (два) метри (фото місця паркування автомобіля додано до позову). Отже, на переконання позивача, ним було дотримано вимоги пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху, затв. Постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306.

Підпунктом «б» та пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України встановлено, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

б) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2- 7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці;

в) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Тобто, як зазначається позивачем, пп. «в» слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом «б» п. 15.10 ПДР, рівно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39.

Позивач вважає, що виносячи оскаржувану постанову за порушення пп. «б» п. 15.10. ПДР, інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Муратов Валерій Федорович припустився помилки та проігнорував положення п. «в» Правил дорожнього руху України.

Із долучених до позовної заяви фотознімків, розміщених на сайті відповідача із зображенням автомобіля позивача встановлено, що автомобіль позивача розташований на тротуарі, поруч з яким пішоходи безперешкодно здійснюють рух.

Таким чином, на переконання позивача, притягнення його до відповідальності за порушення пп. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху України протиправно, так як автомобіль було припарковано із дотриманням умов, передбачених пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України.

Позовна заява містить вимогу про визнання дій відповідача-1 неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні.

Відповідач - 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Відповідач -2 позов не визнав.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 33-38) відповідач -2 зазначив, що 10.11.2021 р. головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської рали Муратовим Валерієм Федоровичем було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками) транспортного засобу Volvo ХС90, номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, буд. 2, чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху.

У відповідності до положень статті 142 КУпАП інспектором з маркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:

1)дату порушення 10.11.2021р.;

2)місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга. буд. 2:

3)географічні координати: 48.468865. 35.055088;

4)час вчинення порушення: 10:57 (10 год. 57 хв.).

Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування у повній відповідності до вимог ст. 2791 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 00500938 на лобовому склі транспортного засобу позивача.

Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 378985922 від 02.12.2021 року згідно з ч. 5 ст. 2791, ст.ст. 283. 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відзиві також зазначається, що матеріалами фото фіксації підтверджується, що автомобіль Volvo ХС90, номерний знак НОМЕР_1 був розташований на тротуарі за адресою: вул. Павла Нірінберга, буд. 2, у м. Дніпро (не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо посеред тротуару), чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. Чинними Правилами дорожнього руху визначено, що стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, в той час як тротуар призначений саме для руху пішоходів, прилягає до проїзної частини та на ньому заборонено стоянку.

П.п. «б» п. 15.10 ПДР передбачено заборону стоянки на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Позивачем було здійснено стоянку транспортного засобу на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.

Вимогами п.п. «в» п. 15.10 ПДР передбачено заборону стоянки на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Правилами дорожнього руху передбачено наявність факторів для застосування вимог п.п. «в» п.15.10 ПДР, а саме:

1. Транспортний засіб має бути легковим автомобілем або мотоциклом;

2. Транспортний засіб має бути розташований на краю тротуару;

3. Транспортний засіб має залишити щонайменше 2 м для руху пішоходів.

Виходячи з системного аналізу норм правил дорожнього руху, вочевидь, що при недотриманні хоча б однієї з умов при розташуванні транспортного засобу, норми п.п «в» п. 15.10 ПДР не діють та не застосовуються інспектором з паркування при виявленні правопорушення. Транспортний засіб Volvo ХС90, номерний знак НОМЕР_1 був розташований на тротуарі, підтвердженням цього є твердження позивача, але з фотознімків обставин правопорушення можливо чітко встановити, що розташування транспортного засобу позивача здійснено безпосередньо на тротуарі, а не на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, адже транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_1 повністю розміщено на тротуарі, та, як видно з фотознімків обставин правопорушення, на значній відстані від проїзної частини.

В цьому випадку норми п.п. «в» п.15.10 ПДР не застосовуються. При розташуванні транспортного засобу на тротуарі саме таким чином розповсюджуються норми п.п. «б» 15.1(1 ПДР, порушення яких було виявлено та зафіксовано інспектором з паркування.

Оскільки позивачем здійснено стоянку транспортного засобу позивача на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, це призвело до порушення вимог п.п. «б» 15.10 ПДР.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та в пункті 20 постанови від 17.05.2018 по справі №750/3679/17 визначні, наступне: «Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

А) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками єн І. 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці;

Б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.»

Верховний Суд зауважив, що транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташовано таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.

Однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м.), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Однак, в даному випадку транспортний засіб позивача під час вчинення правопорушення був припаркований на іншому краю тротуару, який не примикає до проїзної частини, а отже й відсутня одна з умов для застосування винятку, що міститься в пп. «в» п.15.10 ПДР.

Відповідач-2 зазначає, що об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП складають дії позивача у тому, що він розмістив транспортний засіб на тротуарі за адресою: вул. Павла Нірінберга, буд. 2. у м. Дніпро (не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо посеред тротуару), чим порушив вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху.

На переконання відповідача-2, дії інспектора з паркування були вчинені з дотриманням норм чинного законодавства.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні просив ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Судом на підставі постанови серії РАП №378985922 від 02.12.2021 р. встановлено притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за наступних обставин: 10 листопада 2021 року о 10 год. 57 хв. транспортним засобом Volvo ХС90, р.н. НОМЕР_1 здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: : м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2, чим порушено вимоги п.п. (б) п. 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху України ( а.с. 28).

Постановою відповідача серії РАП №378985922 від 02.12.2021 р. на позивача за вчинене правопорушення накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 28), що підтверджується відповідно копією постанови.

Спірні правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (підп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху України).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа-фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою статті 14-2 КУпАП визначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно підпункту "б" пункту 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Пункт 15.6 цих Правил встановлює, що стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.5 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Пунктом 11.13 Правил дорожнього руху забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці;

а) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 травня 2018 у справі №750/3679/17.

Водночас, на підставі письмових доказів: фотознімків адміністративного правопорушення судом встановлено, що автомобіль позивача розташований посередині тротуару, внаслідок чого термін «тротуар» втрачає свої значення в розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно до якого тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Крім того, з точки зору, безпеки руху, тротуар є зоною для пішоходів. Це спеціалізована, виділена саме для пішоходів інженерна споруда, де вони можуть почувати себе безпечно. В окремих місцях, де вимагають того правила безпеки руху, тротуар огороджується огорожею. Тротуар є також елементом розміщення дорожніх знаків, світлофорів, інших інженерних пристроїв для забезпечення безпеки руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Суд погоджується із доводами представника позивача, що в даному випадку транспортний засіб позивача під час вчинення правопорушення був припаркований на іншому краю тротуару, який не примикає до проїзної частини, а отже й відсутня одна з умов для застосування винятку, що міститься в пп. «в» п.15.10 ПДР і саме в цій частині суд погоджується із доводами представника позивача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Відповідачем надано суду належні та допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту правомірності прийнятого рішення та винесення оскаржуваної постанови. Всі дії та обставини, що зафіксовані на фотофіксацію, повністю відповідають запереченням та поясненням, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву; доводи позивача спростовані доказами, наданими у порядку ст.ст. 72-76, ч. 1 ст. 77 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, постанова про накладення адміністративного стягнення серія РАП №378985922 від 02.12.2021 р. є правомірною, відповідальна особа встановлена згідно законодавства, вина позивача підтверджена доказами, наданими у порядку ст.ст. 72-79 КАС України, тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Що стосується позовної вимоги про визнання дій відповідача-1 неправомірними, то відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2-3, 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, ч. 5 ст. 139, ч. 1 ст. 143, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 241, ст. 242, ч. 1 та ч. 2 ст. 243, ст. 244, ч. 1 ст. 245, ст.ст. 246, 250, ч. 1 ст. 251, ст.ст. 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича та інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї