Справа № 160/18238/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 05.10.2021 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , підписана та направлена до суду його представником адвокатом Буряк Оленою Миколаївною, до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 372,22 грн у день за період з 07.09.2017 по 23.09.2021 терміном 1477 календарних днів у сумі 549768,94 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
2. У позові заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
3. Ухвалою суду від 08.10.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву, витребувано від Військової частини НОМЕР_1 докази.
4. Ухвалою суду від 30.11.2021 від сторін витребувано докази.
5. 03.12.2021 відповідач надав відзив на позов.
6. 07.12.2021 представник позивача надав докази.
7. 08.12.2021 засобами електронного зв`язку та 15.12.2021 поштовим зв`язком відповідач надав докази.
9. Остаточний розрахунок при звільненні проведено 24.09.2021.
11. Період затримки розрахунку при звільненні 1477 календарних днів з 07.09.2017 по 23.09.2021.
12. Сума заборгованості у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні складає 549768,94 грн (372,22 х 1477).
13. Грошова компенсація суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, виплачується за місцем одержання грошового забезпечення, відтак позивач не може бути позбавлений права на таку компенсацію, що підтверджено постановою Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
15. Відповідач, із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 проти позову заперечив повністю, зазначивши, що середньоденний заробіток позивача складав 373,22 грн, сума стягнення за весь час затримки 1477 календарних днів складає 551245,94 грн (373,22 х 1477).
17. Із посиланням на правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18, від 04.09.2020 у справі № 260/348/19, відповідач зазначив про не співмірність визначеної позивачем суми.
18. Оскільки військова частина не є розпорядником коштів та фінансується з державного бюджету, то, відповідно, відповідач не може передбачити наперед компенсаційні витрати для їх виплати необхідно направляти заяви до відповідного органу. Дії зумовлені специфічних порядком фінансування всіх військових частин, які не є розпорядниками коштів.
19. Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового права.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
20. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість посвідчення серії НОМЕР_2 , 16.11.2017 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
21. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2017 № 64 майора ОСОБА_1 , заступника начальника штабу бригадної артилерійської групи, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 11.08.2017 № 145 у запас відповідно до підпункту «ї» пункту 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вирішено вважати таким, що 06.09.2017 здав справи та посаду, та, зокрема:
- з 06.09.2017 виключити зі списків особового складу частини і усіх видів забезпечення;
- виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної основної відпустки пропорційно прослуженому часу;
- виплатити щомісячну премію за особистий вклад у загальні результати служби у розмірі 450% від посадового окладу заступника начальника штабу бригадної артилерійської групи, з 01 вересня по 06 вересня 2017 року;
- виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% з урахуванням окладу за військовим званням, з 01 вересня по 06 вересня 2017 року;
- виплатити додаткову щомісячну грошову винагороду в розмірі 60% від грошового забезпечення, з 01 вересня по 06 вересня 2017 року;
- виплатити надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 10%, з 01 вересня по 06 вересня 2017 року;
- виплатити 50% грошової допомоги при звільненні за кожний повній прослужений рік 16 років.
22. Витягом з роздавальної відомості № 506 на виплату гз, додаткових видів гз, гд при звільненні, гдо в/сл від 08.12.2021 № 1721/ФЄС підтверджено:
- утримано: в/збір 1,5% 928,51 грн;
25. Довідкою про нарахування індексації, виданою ВЧ НОМЕР_1 від 12.11.2021 № 1516/ФЄС підтверджено проведення ОСОБА_1 нарахування сум індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.09.2017 у розмірі 8186,88 грн, утримано військовий збір 104,07 грн, визначено до виплати 8633,96 грн.
27. Згідно із банківською випискою від 01.12.2021 на рахунок позивача від ВЧ НОМЕР_1 надійшли грошові кошти:
- 16.09.2021: 6833,96 грн, зарплата, військова частина НОМЕР_1 . Коментар до платежу: грошове забезпечення - індексація за період з 01.12.2015 по 06.09.2017 згідно рішення суду від 20.07.2021;
28. ОСОБА_1 виплачено згідно із відомостями банку щодо розподілу витрат ВЧ НОМЕР_1 :
справа № 160/8028/21, ЄДРСР № 98424143, № 99585142, № 1. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 160/8028/21, яке набрало законної сили 04.10.2021, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 06.09.2017;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.09.2017.
справа № 160/9599/21, ЄДРСР № 99213801, № 1. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 у справі № 160/9599/21, яке набрало законної сили 03.11.2021, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 06.09.2017;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 06.09.2017.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
31. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).
32. За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
33. Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
34. Абзацом першим частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
35. Частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
36. Відповідно до пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
37. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
38. Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
39. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).
40. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
41. Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що заявлений спір стосується застосування до військової частини відповідальності на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку із невиконанням обов`язку виплати військовослужбовцю усіх належних при звільненні з військової служби сум.
щодо строку звернення до суду
42. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20, погодившись із висновком суду апеляційної інстанції у цій справі щодо обмеження права позивача на звернення до суду з позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України, та сформував правовий висновок, відповідно до якого звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.
43. Таким чином, строк звернення до суду із цим позовом обчислюється місячним терміном за дня проведення остаточного розрахунку з усіх належних звільненій особі платежів, а строк звернення до суду із такою позовною вимогою обраховується з наступного дня після проведення остаточного розрахунку.
44. Судом враховано, що у цій категорії справ застосовується спеціальний строк звернення до суду, який складає один місць, оскільки спір стосується правовідносин припинення публічної служби.
45. Судом встановлено, що заявлений позивачем та належний до виплати при звільненні останній платіж з компенсації невикористаних днів відпустки, як учаснику бойових дій, перерахований на банківський рахунок позивача 24.09.2021 та місячний строк звернення із цим позовом до суду сплинув 25.10.2021. Позовна заява направлена до суду засобами поштового зв`язку 02.10.2021 та одержана судом 05.10.2021.
46. Таким чином, позивачем додержано строки звернення до суду із цим позовом.
щодо застосування норм трудового законодавства
47. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
48. Оскільки спірні правовідносини нормами спеціального законодавства не врегульовані, у даному випадку застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.
49. Верховний Суд у постановах від 21.07.2021 у справі № 340/1120/20 та від 18.11.2021 у справі № 600/1071/20-а при вирішенні аналогічних спорів, які виникли з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки виплати військовослужбовцю військовою частиною сум грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення, зазначив про застосовність у таких правовідносинах норм трудового законодавства.
щодо права на отримання середнього грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку
50. Судом встановлено, що позивач має право на відшкодування у зв`язку із затримкою повного розрахунку при звільненні з військової служби.
51. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, зазначив, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
52. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
53. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.
54. В цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах;
- співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
55. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.
56. У пункті 43 постанови від 20.01.2021 у справі № 200/4185/20-а, Верховний Суд зазначив, що виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення.
57. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (пункт 71 постанови від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц).
58. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16).
59. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19 дійшов висновку, що залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.
щодо розміру відшкодування за час затримки повного розрахунку при звільненні
60. Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену в постановах від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а, від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18, від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, від 18.11.2021 у справі № 600/1071/20-а, обставинами, які мають значення для правильного вирішення справи, є встановлення розміру усіх належних звільненому працівникові сум та розміру сум, які були несвоєчасно виплачені позивачу, що є необхідним для пропорційного розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
61. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із наказом від 06.09.2017 № 64 позивача виключено зі списків особового складу військової частини з 06.09.2017.
62. При звільненні з військової служби у вересні 2017 року позивачу нараховано суму розрахунку при звільнені 114588,07 грн, виплачено 112869,25 грн, згідно із наказом від 06.09.2017 № 64:
- до виплати 6833,96 грн, суми індексації за період з 01.12.2015 по 06.09.2017 згідно рішення суду від 20.07.2021 по справі № 160/8028/21, виплачено 16.09.2021;
64. Обчислення середнього заробітку проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).
67. Повне середнє грошове забезпечення за період з 07.09.2017 (наступний день після звільнення) по 24.09.2021 (дата останнього платежу), тобто 1478 днів, складає 550141,16 грн (1478 днів х 372,22 грн), що у 24,3 разів перевищує несвоєчасно виплачену суму остаточного розрахунку при звільненні.
68. За вказаних обставин справи, з огляду на правову позицію судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі № 480/3105/19, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену в постановах від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, суд дійшов висновку, що при розгляді цього спору необхідно застосовувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України з метою додержання принципів розумності, справедливості та пропорційності.
щодо розміру відшкодування
69. Позивач заявив спір про застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, у зв`язку із проведенням не в повному обсязі нарахувань та виплат грошового забезпечення, з метою поновлення прав на які позивач звертався до суду (справи № 160/8082/21, № 160/9599/21).
70. Суд зазначає, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. Розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.
71. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.
74. Несвоєчасно виплачені суми остаточного розрахунку дорівнюють:
- за період з 07.09.2017 по 16.09.2021: 6833,96 грн, що складає 5,04% належних до виплати сум (6833,96 грн х 100 / 135497 грн);
75. За період:
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
79. Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за 1477 днів затримки повного розрахунку при звільненні зі служби за період з 07.09.2017 по 23.09.2021 не підлягають задоволенню, оскільки відповідач мав би такий обов`язок у разі відсутності спору про належні до виплати суми остаточного розрахунку.
80. Фактично позивач звернувся із позовом про застосування до відповідача відповідальності на підставі частини другої статті 117 КЗпП України, питання щодо якої не може бути самостійно вирішено відповідачем із урахуванням його заперечень проти наявності підстав для такої відповідальності.
81. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання оскаржуваної бездіяльності протиправною.
82. З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
83. Вирішуючи питання належного способу захисту порушеного права позивача, суд виходить із того, що таким способом є стягнення сум відшкодування з відповідача, а не зобов`язання його нарахувати та виплатити такі суми, оскільки обчислення суми відшкодування здійснено судом.
84. Обираючи належний спосіб захисту порушеного права суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії та виходить за межі позову, оскільки це необхідно для повного захист порушеного права позивача.
85. Позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим розподіл судових витрат на його сплату не здійснюється.
щодо професійної правничої допомоги
86. У позові заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 8000 грн.
87. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із того, що за загальним правилом розподіл судових витрат здійснюється пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
88. Судом відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні у сумі 549768,94 грн.
89. Як встановлено судом, позов підлягає частковому задоволенню із виходом за межі позову та обранням судом належного способу захисту порушених прав.
90. Таким чином, оскільки судом відмовлено у задоволенні заявлених позивачем основної та похідної немайнових позовних вимог, та самостійно обрано належний спосіб захисту, у тому числі із визначенням розміру відповідальності відповідача, відсутні підстави для присудження на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу.
91. Керуючись статтями 2, 5, 9, 241-246 КАС України, суд, -
92. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності за зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.
94. В іншій частині позовних вимог відмовити.
95. У задоволенні клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
96. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба