Справа № 260/1041/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 260/1041/21

адміністративне провадження № К/9901/44942/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року

у справі №260/1041/21

за позовом ОСОБА_1

до Свалявської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Свалявської міської ради , в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність Свалявської міської ради, яка полягає у відмові виплатити середню заробітну плату, на період працевлаштування ОСОБА_1 , у відповідності з частиною 2 статті 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад»;

- зобов`язати Свалявську міську раду здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати, у відповідності до частини 2 статті 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», але не більше як за 6 місяців починаючи з 18 листопада 2020 року та закінчуючи 18 травня 2021 року у розмірі 412062,30 (чотириста дванадцять тисяч шістдесят дві гривні 30 коп.) гривень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, відмовлено в задоволенні позову.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові виплатити середню заробітну плату, на період працевлаштування позивача, у відповідності з частиною 2 статті 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що пішенням Свалявської міської ради № 5 від 24 листопада 2015 року депутата ОСОБА_1 у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 26, пункту 1 статті 50, пункту 3 статті 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» обрано на посаду секретаря Свалявської міської ради VII скликання.

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень ради за пунктом 1 статті 50 ЗУ «Про місцеве самоврядування» на підставі рішення першої сесії Свалявської міської ради VIII скликання від 17 листопада 2020 року, що стверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Отже, позивач займав посаду в органах місцевого самоврядування, яка відноситься до п`ятої категорії та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі не наведено фактів наявності значного суспільного інтересу, а також не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.

Скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки судом не встановлені та заявником не зазначено обставини, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, Верховний Суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №260/1041/21 за позовом ОСОБА_1 до Свалявської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова О.А. Губська Н.М. Мартинюк