Справа № 140/4651/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4651/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Костюкевича С.Ф..,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУ НП у Волинській області, відповідач) про стягнення недоплаченого середнього грошового забезпечення за квітень 2021 року в розмірі 15 331,62 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, рішення суду в частині присудження виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 21 травня 2021 року №149 о/с «По особовому складу» в частині припинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 несплачене грошове забезпечення за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 14 723,70 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять три грн. 70 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 року, дане рішення було частково змінене, а саме: виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 несплачене грошове забезпечення за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 14 723 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні 70 копійок, з урахуванням проведеного перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 по справі №140/4651/21 - залишено без змін.

08.12.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду у даній справі в порядку ст.383 КАС України, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Волинській області з неврахування проведеного перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 включно. Вказує, що йому на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №140/4651/21 було виплачене недоплачене грошове забезпечення за період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року в розмірі 14 723,70 грн

Разом з цим, вказує, що листом від 06.09.2021р. № 1354/05/29-2021 ГУНП у Волинській області йому надано інформацію про нараховане та сплачене грошове забезпечення за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р. з урахуванням проведеного перерахунку і виплати грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років). Так, згідно додатку до вищевказаного листа відповідача грошове забезпечення позивача за січень 2019 року становило 15 445,01 гри., а за лютий 2019 року -14 802,15 грн.

Зазначений вище період є розрахунковим для визначення середньоденного грошового забезпечення позивача, на підставі якого визначається середнє грошове забезпечення, належне йому до сплати зокрема за травень 2021 року. Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить: (15 445,01 грн. + 14 802,15 грн.): 59 днів = 512,66 грн.

Виходячи з цього, середнє грошове забезпечення, що підлягає виплаті позивачу за період з 01 квітня 2021 року по ЗО квітня 2021 року становить: 512,66 грн. х ЗО днів = 15 379,80 грн. д 14723,70 грн. (виплаченого), 656,10 грн. (розмір недоплати).

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Розглянувши вказану заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України по справі № 140/4651/21, суд прийшов до висновку, що вона належить до задоволення з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до приписів ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.

Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що 10.11.2021 року Головне управління Національної поліції в Волинській області на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №140/4651/21 на картковий рахунок позивача в банку перерахувало кошти стягнуті за рішенням суду: недоплачене грошове забезпечення за період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року в розмірі 14 723,70 грн.

Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 року, дане рішення було частково змінене, а саме: виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 несплачене грошове забезпечення за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 14 723 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні 70 копійок, з урахуванням проведеного перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Отже, на виконання постанови апеляційної інстанції стягненню з відповідача на користь позивача підлягала сума у розмірі 14 723 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні 70 копійок, з урахуванням проведеного перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до положень ч.6 ст.383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу у порядку, передбаченому КАС України.

Відповідно до приписів ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили.

16.12.2021 відповідач ГУ Національної поліції у Волинській області на заяву позивача в порядку ст. 383 КАС України зазначив, що перерахунок стажу служби позивача було проведено в повному обсязі, тому підстав для її задоволення нема. На думку суду виплачені позивачу кошти в розмірі 29 199,40 грн., які зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 на виконання рішення суду в даній справі та у справі № 140/5584/21 виплачені не в повному обсязі, оскільки 15 379,80 - 14 723,70 = 656,10 грн. - 1,5 % військового збору = 646,26 грн. недоплати грошового забезпечення є наявним за квітень 2021 року в частині надбавки за вислугу років, що є протиправною бездіяльністю відповідача.

Враховуючи викладене вище, дії Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо виконання не в повному обсязі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №140/4651/21 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 несплаченого грошового забезпечення за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, беззаперечно є протиправними, оскільки порушене відповідачем право на отримання позивачем несплаченого грошового забезпечення за вказаний період залишається не поновленим, у зв`язку з чим його заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, підлягає задоволенню.

На підставі ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.14, 229, 241-243, 248-249, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої (допущеної) на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність, Головного управління Національної поліції у Волинській області з неврахування проведеного перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.04.2021 по 30.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області виплатити недоплачену надбавку за вислугу років згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №140/4651/21.

Копію ухвали направити Головному управлінню Національної поліції у Волинській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України та з врахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя С.Ф. Костюкевич