Справа № 200/10899/19 (2а/200/703/19)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 200/10899/19 (2а/200/703/19)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Макарової С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19)

за позовом:Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області
до: про:громадянина Палестини ОСОБА_1 . Нашаш затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення подальшого примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019р. Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області) звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Палестини ОСОБА_1 . Нашаш про примусове видворення за межі України і затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення подальшого примусового видворення /а.с. 10-14 том 1/.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2019р. за вищезазначеною позовною заявою відкрито провадження у справі №№200/10899/19 (2а/200/703/19) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 56-57 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що громадянин Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Палестини, прибув в 2015 році до України з метою навчання та постійного проживання, 18.08.2016р. його було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні строком до 31.07.2017р., яку у подальшому було продовжено до 16.02.2019р.. У березні 2018р. відповідач звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію як батько громадянина України, після проведення відповідної перевірки було підготовлено відповідний висновок, та 28.07.2018р. відповідачу надано дозвіл на імміграцію в Україну та 31.07.2018р. він звернувся із заявою щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, але 02.08.2018р. отримано подання про інформування щодо реєстрації в ЄРДР кримінального провадження вчиненого ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідним рішенням посвідку на тимчасове проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україні скасовано та відмовлено в оформленні відповідачу посвідки на постійне проживання. Рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №59 від 09.10.20218р. було скасовано дозвіл відповідача на імміграцію в Україну. Це рішення було оскаржено відповідачем у судовому порядку, але позивачу у задоволенні адміністративного позову відмовлено і рішення суду у справі №160/8600/18 набрало законної сили 08.05.2019р.. Після набрання законної сили рішенням суду у цій суду відповідач ухилився від виїзду з України та перейшов на нелегальне становище в Україні чим порушує чинне законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, тому було прийнято рішення №60 від 10.07.2019р. яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 17.07.2019р., але відповідач відмовився виконати це рішення і станом на 17.07.2019 р. відповідач так і не залишив територію України. Позивач вважає, що порушення відповідачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відсутність у відповідача законних підстав для працевлаштування на території України, створення ним небезпеки громадському порядку, а також загрозу здоров`ю, правам і законним інтересам громадян України, що підтверджується інформацією про вчинення ним кримінальних правопорушень, створює підстави для затримання та примусового видворення відповідача за межі території України, тому просив суд примусово видворити за межі України громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) у задоволенні адміністративного позову відмовлено / а.с. 157-163 том 1/.

Позивач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 166-172 том 1/, 30.09.2019р матеріали цієї апеляційної скарги разом з матеріалами справи №200/10899/19 (2а/200/703/19) надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 212 том 1/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) / а.с. 214 том 1/ і справу призначено до апеляційного розгляду / а.с. 215 том 1/.

З матеріалів цієї адміністративної справи вбачається, що апеляційний розгляд справи відкладався неодноразово за клопотанням відповідача у справі щодо допиту свідків, щодо необхідності укладання ним договору про правову допомогу учасників справи / а.с. 9-12,23-24,56-57 том 2 / та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019р. провадження в адміністративній справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) за апеляційною скаргою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) зупинено до закінчення процедури розгляду компетентними органами заяви ОСОБА_1 . Нашаш про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту / а.с. 105 том 2/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2021р. провадження в адміністративній справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) за апеляційною скаргою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) поновлено, та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 16-00 годин 31.08.2021р. / а.с. 147 том 2/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи / а.с. 148-151 том 2/.

Позивач у апеляційній скарзі / а.с. 166-172 том 1/ посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та зроблено помилкові висновки щодо безпідставності заявлених позовних вимог оскільки відповідачем вчинені чисельні порушення чинного законодавства України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, на момент звернення до суду із цим позовом та на момент апеляційного перегляду справи відсутні будь-які належні правові підстави для перебування відповідача на території України, він попереджений про необхідність залишення територію України у термін до 17.07.2019р., шляхом прийняття відповідного рішення, яке доведено до відповідача, але він відмовився виконати це рішення та знаходиться на території України нелегально, усі прийняті позивачем рішення стосовно ОСОБА_1 . Нашаш є чинними, тому є усі законодавчо встановлені підстави для його примусового видворення за межі України, тому просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 220-223 том 1/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р. у справі залишити без змін.

У зв`язку із тим, що судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу суду, який розглядає справу №200/10899/19 (2а/200/703/19), станом на 31.08.2021р. перебувають у відпустці, справу з розгляду у судовому засіданні 31.08.2021р. було знято та її розгляд перенесений у судове засідання на 16-00 годин 26.10.2021р./ а.с. 167 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 168-170 том 2/.

У судове засідання о 16-00 годин 26.10.2021р. учасники справи не з`явились та розгляд цієї справи у судовому засіданні було відкладено на 16 годин 30 хвилин 16.11.29021р. / а.с. 188 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 189-191 том 2/.

У судовому засіданні 16.11.2021р. відповідачем у справі було заявлено клопотання про забезпечення участі у судовому засіданні перекладача, та з метою реалізації такого права відповідача судом апеляційної інстанції у розгляді справи було оголошено перерву до 15-00 годин 14.12.2021р., про що відповідача було повідомлено під підпис / а.с. 228 том 2/, та зобов`язано позивача у справі забезпечити явку у наступне судове засідання перекладача / а.с. 227 том 2/.

Учасники справи про день, годину та місце розгляду цієї справи у судовому засіданні о 15-00 годин 14.12.2021р. повідомлені належним чином / а.с. 227,228 том 1/.

У судове засідання о 15-00 годин 14.12.2021р. з`явились представник позивача та перекладач Неємех Ітуаль Гассан / а.с. 77-80 том 3/, відповідач у судове засідання не з`явився.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р. у цій справі скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що належним чином повідомлений про день, годину та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі врегульовано положеннями Конституції України, та нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначає порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, Закону України «Про імміграцію».

Під час розгляду справи судом встановлено, що громадянин Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Палестини, прибув в 2015 році до України з метою навчання та постійного проживання, 18.08.2016р. його було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні строком до 31.07.2017р., яку у подальшому було продовжено до 16.02.2019р. / а.с. 15-18 том 1/

Також судом встановлено, що у березні 2018р. відповідач звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію як батько громадянина України, після проведення відповідної перевірки було підготовлено відповідний висновок, та 28.07.2018р. відповідачу надано дозвіл на імміграцію в Україну і 31.07.2018р. він звернувся до позивача із заявою щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, але 02.08.2018р. позивачем отримано інформацію щодо реєстрації в ЄРДР кримінального провадження №0001477 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке вчинено ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідними рішеннями позивача посвідку на тимчасове проживання ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україні скасовано (рішення №41 від 08.08.2018р. / а.с. 19 том 1/) та відмовлено в оформленні відповідачу посвідки на постійне проживання (рішення №52 від 08.08.2018р. /а.с. 20 том 1/), а рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №59 від 09.10.2018р. скасовано дозвіл відповідача на імміграцію в Україну /а.с. 21 том 1/ та з цим рішенням відповідача було ознайомлено особисто із врученням під особистий підпис 25.10.2018р. копії цього рішення.

Вищезазначені рішення відповідача були оскаржені позивачем в судовому порядку та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019р. у справі №160/8600/18, яке набрало законної сили 08.05.2019р., / а.с. 22-37 том 1/, ОСОБА_1 . Нашаш відмовлено у задоволенні адміністративного позову до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень №41 та №52 від 08.08.2018р., №59 від 09.10.2018р.

Отже з урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави прийняття відповідачем рішень №41 про скасування посвідки відповідача на тимчасове проживання та №52 про відмову в оформленні відповідачу посвідки на постійне проживання від 08.08.2018р., №59 про скасування дозвілу відповідачу на імміграцію в Україну від 09.10.2018р. були предметом перевірки під час розгляду судом справи №160/8600/18 та рішенням суду у цій справі від 28.01.2019р. , яке набрало законної сили 08.05.2019р., встановлено правомірність цих рішень відповідача, і відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини встановлені судовим рішенням у справі №160/8600/18 є встановленими та не потребують повторно доказування під час розгляду судом адміністративної справи №200/10899/19 (2а/200/703/19).

Також під час розгляду цієї справи судом встановлено, що ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відносно громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення №60 від 10.07.2019р. про примусове повернення з України, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 17.07.2019р. / а.с. 39-41 том 1/, при цьому необхідно зазначити, що відповідач у справі відмовився від підпису про ознайомленні з цим рішенням відповідача, але 10.07.2019р. йому був вручений примірник цього рішення, про що посадовими особами позивача було складено відповідний акт від 10.07.20219р. / а.с. 42 том 1/.

Під час апеляційного розгляду цієї справи відповідач - ОСОБА_1 , подав до органів міграційної служби України документи про надання йому захисту як особі без громадянства / а.с. 61-92 том / та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019р. провадження в адміністративній справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) за апеляційною скаргою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) зупинено до закінчення процедури розгляду компетентними органами заяви ОСОБА_1 . Нашаш про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту /а.с. 105 том 2/.

Наказом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №181 від 26.12.2019р. відносно ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту / а.с. 125 том 2/, про що 28.12.2019р. було повідомлено ОСОБА_1 . Нашаш шляхом вручення відповідного повідомлення №14-19 від 27.12.2019р.р. під особистий підпис / а.с. 128-129 том 2/.

Вищезазначений наказ був оскаржений відповідачем до суду та у адміністративному позові ним було заявлено позовні вимоги : - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області № 181 від 26.12.2019р.; - визнати протиправною діяльність ГУ ДМС України у Дніпропетровській області з видання повідомлення № 14-19 від 27.12.2019 р. про відмову ОСОБА_1 . Нашаш в визнанні біженцем або особою яка потребує додаткового захисту, та за цим позовом було відкрито провадження у адміністративній справі №160/18/20 і рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021р. у справі №160/18/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні адміністративного позову до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та рішення та зобов`язання вчинити певні дії, рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили / а.с. 131-141 том 2/.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції приймаючи рішення у цій справі про відмову у задоволенні позовних вимог щодо примусового видворення відповідача за межі України, яке є предметом апеляційного перегляду, зробив висновок про те, що позивачем не було доведено, що ним була дотримана процедура примусового повернення відповідача до країни походження, яка визначена Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена наказом МВС України, адміністрації ДПС України, СБУ № 353/271/150 23.04.2012р., в редакції наказу МВС України та СБ України № 38/77від 22.01.2018р., (далі Інструкція) та законодавством України, оскільки позивачем не надано суду доказів дотримання ним вимог п. 2 розділу ІІ Інструкції стосовно того, що рішення про примусове повернення з України було доведено до відповідача у встановленому порядку мовою, якою він володіє і здатний розуміти зміст офіційного документу, і взято зобов`язання про добровільний виїзд з України у строк до 17.07.2019р., крім цього не було з`ясовано, чи має намір відповідач оскаржити рішення про примусове повернення, що свідчить про недотримання вимог п.п. 6, 7 розділу І, п.п.2, 10 розділу ІІ Інструкції, тому суд першої інстанції зробив висновок про те, що у даному випадку відповідач не може бути примусово видворений за межі України, враховуючи вищезазначені порушення процедури визначеної законодавством України, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Але вищенаведені висновки судом першої інстанції зроблено через неповне з`ясування фактичних обставин цієї справи з огляду на наступне.

Позивачем під час звернення до суду з адміністративним позовом у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) були надані суду належні письмові докази стосовно того, що через те, що ОСОБА_1 . Нашаш відмовився від отримання рішення ГУ ДМС України №60 від 10.07.2019р. про примусове повернення з України, яким його було зобов`язано залишити територію України у термін до 17.07.2019р. та відмовився від проставлення свого підпису у цьому рішенні, посадовими особами позивача 10.07.2019р. було оголошено відповідачу рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №60 від 10.07.2019р. та вручено примірник цього рішення, про що 10.07.2017р. було складено відповідний акт / а.с. 42 том 1/, при цьому допитані судом апеляційної інстанції у якості свідків посадові особи позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які підписали цей акт, /а.с. 83-86 том 3/, підтвердили факт складення цього акту та обставини зафіксовані у цьому акті, а також зазначили, що оголошення відповідачу рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №60 від 10.07.2019р. та вручення примірника цього рішення відбувалась у присутності адвоката Маслова С.С., який представляв інтереси ОСОБА_1 . Нашаш.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки суду першої інстанції в частині ненадання права позивачу оскаржити рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №41 та №52 від 08.08.2018р., №59 від 09.10.2018р. спростовується наданим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019р. у справі №160/8600/18, яке набрало законної сили 08.05.2019р., /а.с. 22-37 том 1/ предметом оскарження у якому є самі ці рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

При цьому необхідно зазначити що окрім вищезазначеного було дотримано право відповідача на оскарження наказу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №181 від 26.12.2019р. відносно ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту / а.с. 125 том 2/ і рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021р. у справі №160/18/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні адміністративного позову до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та рішення (наказу №181 від 26.12.2019р..) та зобов`язання вчинити певні дії, рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили / а.с. 131-141 том 2/.

Щодо висновків суду першої інстанції про порушення позивачем вимог п. 2 Інструкції через не доведення прийнятого ним рішення відповідачу мовою, якою він володіє і здатний розуміти зміст офіційного документу, то колегія суддів вважає, що такий висновок також спростовується наданими суду під час розгляду справи письмовими доказами, які свідчать про те, що ОСОБА_1 . Нашаш знаходиться на території України з 2015р, та протягом часу перебування в Україні встановлено, що він володіє та розуміє російську та українську мову, і використовував саме цю мову під час комунікацій з державними органами України під час перебування в Україні, що підтверджується його зверненнями до позивача та судових установ / а.с. 230-233 том а.с. 3-4,22-38 том 3/, а також встановлено рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019р. у справі №160/8600/18 та від 08.06.2021р. у справі №160/18/20.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у цій справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що у свою чергу є підставою для скасування такого рішення суду відповідно до ст. 317 КАС України, тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р. у цій справі скасувати, із прийняттям нового рішення у справі.

Вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

- зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу

Приймаючи до уваги наведене та оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 Закону України «Про імміграцію», ст. ст. 26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 7 Інструкції, пп. «b» , «f» п. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997р., колегія суддів вважає, що оскільки громадянин Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений термін не залишив територію України , не виконав прийняте відносно нього рішення №60 від 10.07.2019р. про примусове повернення з України, що з огляду на положення ст. ст. 288,289 КАС України є підставою для звернення позивача до суду з позовом про примусове видворення та затримання іноземця або особи без громадянства з метою його ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Враховуючи наявність права позивача на звернення до суду з цим позовом та з огляду на наявні підстави вважати, що відповідач буде вчиняти дії спрямовані на ухилення від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, то заявлені позивачем у справі позовні вимоги знайшли свої підтвердження під час розгляду цієї справи та ґрунтуються на законі, тому позовні вимоги необхідно задовольнити та примусово видворити за межі України громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310,315,317,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2019р. у справі №200/10899/19 (2а/200/703/19) - скасувати.

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Палестини ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.12.2021р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко