Справа № 540/5544/21
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5544/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської ради, виконавчого комітету Генічеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Генічеської міської ради (далі - відповідач), за участю третьої особи - виконавчого комітету Генічеської міської ради (далі - третя особа), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Генічеської міської ради від 27.08.2021 № 893 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га у власність шляхом безоплатної передачі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Стрілкове, Генічеського району Херсонської області згідно доданого графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки;

- зобов`язати Генічеську міську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га у власність шляхом безоплатної передачі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Стрілкове, Генічеського району Херсонської області згідно доданого графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки з врахуванням висновків суду та переважного права позивача на отримання цієї ділянки (п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту").

Ухвалою від 27.09.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 27.07.2021 звернувся до Генічеської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території земель Генічеської міської ради Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, які додані до клопотання. 27.08.2021 Генічеська міська рада прийняла рішення № 893 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у зв`язку з тим, що згідно графічних матеріалів неможливо розпізнати бажане місце розташування земельної ділянки. Інших причин, які б заважали відповідачу видати вищевказаний дозвіл, у спірному рішенні не зазначено. Позивач стверджує, що такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як "неможливо розпізнати бажане місце розташування земельної ділянки" стаття 118 ЗК України не містить. Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) вищевказаної земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га. Із врахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23.10.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому міська рада заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке. 27.07.2021 до Генічеської міської ради надійшла заява від громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку на території села Стрілкове, Генічеського району, згідно із викопіюванням бажаного місця розташування земельної ділянки, що додається до заяви. Рішенням Генічеської міської ради від 27.07.2021 № 893 (пункт 6) відмовлено заявнику, у зв`язку з тим, що згідно графічних матеріалів, доданих до заяви, не можливо розпізнати бажане місце розташування земельної ділянки (ч. 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Відповідач зазначає, що в графічних матеріалах, які були додані до заяви ОСОБА_1 (копія додається), умовне позначення розміщення бажаної земельної ділянки не дозволяє встановити її місцезнаходження, оскільки заявник не зазначив кадастровий номер вже відведеної (існуючої) земельної ділянки, поряд із якою знаходиться бажана (запитувана для відведення) земельна ділянка та не зазначив її розташування відносно мережі вулиць та доріг села Стрілкове, тому комісія не мала можливості визначити до якої вулиці відноситься бажана земельна ділянка, звідки здійснюється під`їзд до неї та де вона орієнтовно розташована. Окрім цього, бажана (запитувана для відведення) земельна ділянка позначена на графічних матеріалах в межах сформованої земельної ділянки рекреаційного призначення (КВЦПЗ 07.01). Даний факт підтверджується скриншотом з публічної кадастрової карти України, на якому зображена частина відомостей про земельну ділянку. Згідно вимогам діючого законодавства України зазначене цільове призначення забороняє використовувати земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У даному випадку, матеріали, додані громадянином до заяви, щодо надання дозволу на розробку землеустрою, не дозволяють визначити місцерозташування бажаної земельної ділянки на території села Стрілкове і не є графічними матеріалами з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки в розумінні частини шостої статті 118 ЗК Украйни. У зв`язку із викладеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає адміністративну справу на підставі матеріалів, які в ній містяться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

27.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Генічеської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території села Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області згідно викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки, що додається до заяви.

До вказаної заяви додані: копії паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника, графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія посвідчення учасника бойових дій.

Рішенням Генічеської міської ради від 27.08.2021 № 893 (пункт 6) відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, розташованої за адресою: с. Стрілкове, Генічеський район, Херсонська область, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку з тим, що згідно графічних матеріалів, доданих до заяви, не можливо розпізнати бажане місце розташування земельної ділянки (частина шоста та сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами п.п. "а", "б" ч.1 ст. 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України передбачені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідних розмірах в залежності від місця розташування земельної ділянки.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч. 7 ст.118 ЗК України визначений виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Такі висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права містяться в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 803/1244/16, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14, від 31.10.2019 у справі № 822/25/18, від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Із рішення сесії Генічеської міської ради від 27.08.2021 № 893 слідує, що підставою відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 27.07.2021 відповідач вказав "… згідно графічних матеріалів, доданих до заяви, не можливо розпізнати бажане місце розташування земельної ділянки (частина шоста та сьома статті 118 Земельного кодексу України)…".

Проте визначена відповідачем в оскаржуваному рішенні підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не відповідає положенням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, що є порушенням вказаної норми Земельного кодексу України.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі № 263/16220/17, від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17.

Крім того, суд зазначає, що положення статті 118 Земельного кодексу України не містить будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 23.01.2020 у справі № 840/2979/18 (адміністративне провадження №К/9901/68110/1).

Так, серед додатків доданих ОСОБА_1 до заяви про надання дозволу проекту землеустрою від 27.07.2021 зазначені графічні матеріали, на яких вказане бажане місце розташування та орієнтовний розмір земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає відмову відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність протиправною, оскільки до заяви була додана роздруківка графічних матеріалів із публічної кадастрової карти України із зазначенням кодів КОАТУУ, на якій заявником позначена бажана земельна ділянка, відтак бажане місце розташування земельної ділянки було чітко визначене.

Також, слід зазначити, що суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень має надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні.

Таким чином, суд не бере до уваги зазначене відповідачем у відзиві про те, що бажана (запитувана для відведення) земельна ділянка позначена на графічних матеріалах в межах сформованої земельної ділянки рекреаційного призначення, оскільки вказана обставина не була підставою для відмови позивачу у наданні дозволу.

Крім того, відповідач не надав жодних доказів того, що земельна ділянка на яку претендує позивач відноситься до категорії земель з цільовим призначенням: 07.01. для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для розміщення бази відпочинку.

Із врахуванням викладеного, суд вважає, що рішення сесії Генічеської міської ради від 27.08.2021 № 893 в частині, що стосується позивача, прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 159/1257/18, від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а.

Із наведених підстав, суд задовольняє позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 27.08.2021 № 893.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути на найближчій сесії його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 4ст. 245 КАС Україниу разі задоволення позову суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що при вирішенні питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем не наведені конкретні посилання на невідповідність земельної ділянки, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, діючій містобудівної документації, тобто не виконані обов`язкові умови, визначені ст. 118 ЗК України, тому з метою поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Генічеську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого ним рішення від 27.08.2021 № 893 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ.

Позивач є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим суд не вирішує питання про розподіл судового збору між сторонами.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивач витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надава адвокатом Посвалюк Вікторією Володимирівною на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 (а.с. 21).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Додатком 1 до договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між адвокатом Посвалюк В.В. та ОСОБА_1 , передбачено, що сума гонорару за надання адвокатом правової допомоги становить фіксовану суму у розмірі 5000,00 грн.

Згідно довідки від 05.08.2021 про підтвердження сплати правової допомоги згядно договору від 05.08.2021 та додатку № 1 до нього, клієнт ОСОБА_1 сплатив, а адвокат Посвалюк Вікторія Володимирівна прийняла оплату послуг в сумі 5000,00 грн.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Враховуючи те, що у даній справі провадження було відкрите за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справа за даним позовом є незначної складності, тому суд вважає, що розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Окремо суд зауважує, що позовна заява за своєю суттю та формою є аналогічною попереднім позовним заявам, які перебувають та перебували у провадженні Херсонського окружного адміністративного суду, в яких представником позивачів виступав адвокат Посвалюк В.В., за виключенням реквізитів оскаржуваних рішень та земельних ділянок.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що даний спір фактично є типовим, з вирішення аналогічних спорів існує численна судова практика, в тому числі й суду касаційної інстанції, а тому підготовка цієї справи до судового розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Обставини спору не вимагали від позивача та адвоката значних зусиль на зібрання доказів, формулювання своїх правових позицій та складення процесуальних документів.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Генічеської міської ради від 27.08.2021 № 893 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області згідно доданого графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки.

Зобов`язати Генічеську міську раду (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8; ) повторно розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області згідно доданого графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути з виконавчого комітету Генічеської міської ради (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 109020100