Справа № 500/1725/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1725/21 пров. № А/857/16259/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Глушка І.В.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі №500/1725/21 (головуюча суддя Радосюк А.В., м. Ланівці) за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Тернопільської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лановецької міської ради Тернопільської області, в якому просив скасувати постанову №11 від 25 червня 2020 року, складену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лановецької міської ради щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1369, 00 грн та закрити провадження у даній справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 06 квітня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд адміністративну справу №500/1725/21 за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Тернопільської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення передав за підсудністю до Лановецького районного суду.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на адміністративний позов Лановецька міська рада просила повернути позовну заяву позивачу з підстав пропуску строку звернення до суду та відсутності поважних причин для поновлення такого строку.

Ухвалою від 27 липня 2021 року Лановецький районний суд Тернопільської області позовну заяву ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Тернопільської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишив без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права за відсутності встановлених законом підстав, без врахування фактичних обставин справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що під час розгляду справи судом не було надано належної правової оцінки обставинам, на які позивач покликався як поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Такими, на переконання апелянта, було його звернення з заявою до органів Національної поліції з метою оскарження завідомо неправдивих показів свідків, на підставі яких і була винесена оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, апелянт вказує на свій незадовільний майновий стан, оскільки є батьком багатодітної сім`ї, а також вказує на те, що важко хворів з 10.11.2020 по 25.01.2021.

З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25.06.2020 №11, винесену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лановецької міської ради. Вказана постанова складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 27.05.2020 серії АПР18 №298819; факт вчинення адміністративного правопорушення, як зазначено в постанові, також підтверджується письмовими доказами: рапортом від 29.04.2020, поясненнями ОСОБА_2 від 29.04.2020, поясненнями ОСОБА_3 від 29.04.2020.

В оскаржуваній постанові зазначено, що її копію надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за вих.№171/03-14 від 25.06.2020.

У позовній заяві позивач стверджує, що отримав копію постанови про адміністративне правопорушення від 25.06.2020 №11 саме 01 липня 2020 року.

Матеріалами справи підтверджується, що з позовом до суду позивач звернувся 30 березня 2021 року. У позовній заяві позивач просить поновити строк звернення до суду та в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення із позовом до суду позивач вказав, що після отримання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення 08.07.2020 звернувся із заявою до Лановецького відділу поліції з метою оскарження завідомо неправдивих свідчень гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на підставі яких і була винесена постанова №11 від 25.06.2020. На час звернення позивача до суду працівниками поліції проводився розгляд його заяви, проте, як стало відомо позивачу зі слів працівників поліції, що справа в черговий раз буде закриватися, ОСОБА_1 змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просити поновити строк звернення до суду.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами поважності причин пропущеного ним строку звернення до суду. Наведені ним обставини не були непереборними, та не були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, згідно з ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Як правильно встановив суд першої інстанції з врахування дати отримання оскаржуваної постанови 01.07.2020, останнім днем строку для звернення до суду з позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, виключаючи вихідні дні, було 13 липня 2020 року. Проте з позовом до суду позивач звернувся лише 30.03.2021, через вісім місяців після винесення вказаної постанови та її отримання.

Надаючи правову оцінку обставинам, які позивач вважає поважними причинами пропуску строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що звернувся до органів поліції із заявою про неправдивість показів свідків, що були покладені в основу оскаржуваної постанови в якості доказів.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Поряд з цим, звернення позивача з заявою до Лановецького відділу поліції навпаки підтверджує наявність у позивача можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, а саме - незадовільний майновий стан, який не давав йому можливості звернутися в суд, оскільки такому зверненню передує сплата судового збору, також не є поважними причинами, оскільки Законом України «Про судовий збір» передбачено пільги по сплаті судового збору, зокрема, для членів багатодітних сімей за умови підтвердження такого статусу належними доказами, чим і скористався позивач при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, та був звільнений від сплати судового збору.

Також покликання позивача на тяжку хворобу не підтверджується жодними доказами, зокрема, такими, які б вказували на те, що такий стан перешкоджав йому звернутися до суду у встановлені законодавством строки, а також вказували б на тривалість такого стану.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведені позивачем обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду та відповідно бути підставою для поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Таким чином, ОСОБА_1 подав позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі №500/1725/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 17.12.2021.