Справа № 809/318/17
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2021 р. справа № 809/318/17
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді - Главача І.А.,
суддів: Кафарського В.В., Тимощука О.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності,
Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" (надалі, також позивач, ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод) 21.02.2017 звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі, також відповідач, Мінекономрозвитку, Мінекономіки) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України (надалі, також третя особа, ДФС України) про визнання протиправним та скасування наказу в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за №1652 від 29.09.2016 в частині застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод". Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" 1 600 (одну тисячу шістсот) грн судових витрат.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №809/318/17 без змін.
Постановою Верховного Суду від 29.07.2021 касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, справу призначено головуючому судді Главачу І.А.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 призначено судове засідання у вказаній справі на 18 жовтня 2021 року о 10:00 год.
18.10.2021 ухвалою суду, на підставі статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №809/318/17 виправлено допущену описку та зазначено учасника справи - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну фіскальну службу України.
Відповідач надав суду пояснення у справі №809/318/17, які надійшли на адресу суду 17.09.2021, в яких зазначив, що підпунктом «д» пункту 3 частини 4 статті 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII, який діяв з 07.02.2019 (надалі, також - Закон №2473-VIII, Закон України «Про валюту і валютні операції») виключено статтю 37 із Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.01.2004 №959-XII (надалі, також Закон №959-XII, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність). Тому, на переконання відповідача, враховуючи висновки викладені в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, до позивача слід застосовувати норми закону, що діяли до дня введення в дію Закон України «Про валюту і валютні операції». Вказана позиція Міністерства узгоджується із судовою практикою, зокрема у справі №580/870/19. З огляду на наведене, та, враховуючи, що відносини щодо застосування санкції до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» виникли до набрання чинності Законом України «Про валюту і валютні операції» (спеціальна санкція - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності застосована до позивача наказом Мінекономрозвитку від 29.09.2016 № 1652), відсутні правові підстави для застосування до цих відносин Закону України «Про валюту і валютні операції», а підлягає застосуванню саме те законодавство, що діяло на момент виникнення таких відносин. У зв`язку з цим, Мінекономіки під час прийняття наказу від 29.09.2016 №1652 було застосовано законодавство, яке діяло на момент виникнення відносин у сфері застосування спеціальних санкцій до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» за порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», чинного на момент виникнення спірних правовідносин.
Отже з 07.02.2019 у Мінекономіки відсутні повноваження щодо застосування спеціальних санкцій на підставі статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.01.2004 №959-XII (у зв`язку з втратою чинності даної статті), та відповідачем не було видано жодного наказу про застосування санкції до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, однак, разом з тим, порушення, зазначене в поданні та за яке застосовано спеціальну санкцію відповідно до оскаржуваного наказу щодо позивача, останнім не усунуто.
Відповідач просив розгляд справи проводити без участі представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України ( том 2 а.с.15-23).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України не скористалась правом подати пояснення щодо позову.
У зв`язку з неявкою у судове засідання, призначеного на 20.12.2021 о 10:00, всіх сторін у справі, а також наявності у матеріалах справи клопотання від відповідача - Міністерства економіки України про розгляд справи за їх відсутності (том 2 а.с.23), колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати адміністративну справу №809/318/17 у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне.
В подальшому, 06.10.2016 за №20/07-3078 ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" звертався до Департаменту регулювання зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотання про зняття з інформаційної бази інформацію, щодо застосування до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» спеціальної санкції індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності та скасувати наказ №1652 від 29.09.2016 (том 1 а.с.52-53).
Враховуючи вжиття суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України практичних заходів, відповідно до Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону №959-ХІІ, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 №52, (надалі - Положення №52), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ №1813 від 01.11.2016 «Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, що застосована до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності України», а саме тимчасово до 01.02.2017 включно (том 1 а.с.57-58).
Враховуючи подані документи, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України зупинено дію спеціальної санкції до 15.05.2017 включно, на підставі наказу №113 від 01.02.2017 «Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, що застосована до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності України» (том 1 а.с.62-63).
Відтак, з 16.05.2017 санкція застосована до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» наказом №1652 від 29.09.2016 є діючою.
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач 06.07.2016 року оскаржив його до суду.
Позивач, не погоджуючись з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо застосування стосовно нього спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі, також - Закон №959-ХІІ), за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності може бути застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій. Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду.
Відповідно до частини 3 статті 37 Закону №959-ХІІ подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.
Так, пунктом 1.1 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та ДПА України від 09.11.2006 №340/672, чинного на момент дії спірних правовідносин, (надалі Порядок №340/672), визначено процедуру підготовки Державною податковою адміністрацією України подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки України розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасове зупинення дії) спеціальних санкцій до ДПА України.
Відповідно до пункту 1.2. Порядку №340/672, спеціальні санкції, передбачені статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", застосовуються Мінекономіки до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності, що порушили цей Закон та пов`язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб`єктами господарської діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.
Порядок застосування спеціальних санкцій регулюється Положенням про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 №52 (надалі Положення №52).
Згідно з пунктом 1.1 Положення №52 спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.
Так, в пункті 4.1 Положення №52 передбачено, що опрацювання подань щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності від органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг, Національного банку України покладено на відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності департаменту зовнішньоекономічної діяльності та відділ правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.
Відповідно до пункту 4.8 Положення №52, видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.
Згідно із пунктом 4.15 Положення №52 у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного Закону, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.
Дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону, а також якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (п.4.17 Положення).
- найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод";
- вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності;
- найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство - ООО "Атом Инжиниринг", вул. Горшина, 10, пом. 36, г. Химки, Московская область, Российская Федерация;
За таких обставин вказане подання Державної фіскальної служби України, яке стало підставою для прийняття Міністерством економічного розвитку і торгівлі України наказу №1652 від 29.09.2016 про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод", за формою та змістом відповідали вимогам частини 3 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а тому у відповідача не було передбачених законодавством підстав для незастосування до позивача спеціальної санкції.
Більш того, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.01.2004 №959-XII або інші нормативно-правові акти не зобов`язують та не дають права перевіряти факти викладені в поданні.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №809/4403/15.
Також, частиною 10 статті 37 Закону №959-ХІІ передбачено, що якщо суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб`єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти центральному органу виконавчої влади з питань економічної політики матеріали про їх скасування (зміну виду, тимчасове зупинення).
Відповідно до пункту 4.13 Положення №52, якщо суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб`єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність та/або пов`язаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти Міністерству економічного розвитку і торгівлі України матеріали про їх скасування (зміна виду, тимчасове зупинення).
Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України матеріали, що підтверджують вжиті ними заходи до приведення зовнішньоекономічної та пов`язаної з нею господарської діяльності у відповідність до норм чинного законодавства, та виходити до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення) дії санкцій (абзац 1 пункту 4.14 Положення №52).
Статтею 9 Закону №959-ХІІ встановлено, що органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності є: Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики, органи доходів і зборів, Антимонопольний комітет України, Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі.
Органами валютного нагляду відповідно до приписів статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» є: Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
З метою уточнення інформації Міністерство економічного розвитку і торгівлі України може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкції (пункт 4.16 Положення № 52).
З наведених вище норм законодавства вбачається, що підставою для видання наказу про застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності санкцій, передбачених частиною 1 статті 37 Закону України №959-ХІІ, є порушення певним суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності Закону України № 959-ХІІ та/або пов`язаних з ним законів та направлення визначених статтею 37 Закону №959-ХІІ суб`єктами звернення відповідного подання.
Судом встановлено, що підставою для внесення ДФС України до Мінекономрозвитку України подання про включення ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» до переліку суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких необхідно застосувати спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності стала наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненою зовнішньоекономічною операцією позивача з ООО "Атом Инжиниринг", вул. Горшина, 10, пом. 36, г. Химки, Московская область, Российская Федерация.
Таким чином, враховуючи вказані положення законодавства, сам лише факт звернення суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності до відповідного суду з позовом про стягнення заборгованості є підставою для звільнення саме від сплати пені (повністю або на відповідний строк), але не свідчить про відсутність в його діях порушень статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Тобто, навіть за умови наявності рішення відповідного суду (суд, Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України), прийнятого на користь суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності про задоволення позову про стягнення з постачальника заборгованості, він автоматично не звільняється від відповідальності за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відтак, санкції, передбачені статтею 37 Закону №959, у разі неповернення виручки після спливу граничного строку, встановленого Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», можуть бути застосовані Міністерством навіть за наявності позитивного рішення суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України.
Незастосування таких санкцій можливе у разі усунення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності відповідних допущених порушень або надання доказів неможливості виконання рішення суду чи арбітражу, перелік яких визначено у Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженому наказом Міністерства економіки України від 09 листопада 2006 року №340/672».
Відповідно до пункту 2.4. Порядку №340/672, у разі, якщо суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб`єктами господарської діяльності усунуто порушення законодавства України або застосовано практичні заходи, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (959-12) та/або пов`язаних з ним законів України, або надано достатні докази неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного закону, Державною податковою адміністрацією може готуватися подання про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій.
Додатковими доказами цього можуть бути дії щодо неможливості виконання рішення суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України на території іноземної держави про стягнення з нерезидента заборгованості в зв`язку з:
- ліквідацією нерезидента, яка підтверджена копією документа вповноваженого органу країни розташування сторони договору, легалізованою в установленому порядку;
- банкрутством нерезидента та/або відсутністю коштів на рахунках або майна та доходів нерезидента, які можуть бути стягнені в установленому законодавством порядку;
- неможливістю встановити місцезнаходження нерезидента (розшук), про що свідчить довідка компетентних органів країни нерезидента, засвідчена в установленому порядку;
- витратами на виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості нерезидента, у тому числі на оплату юридичних послуг, що значно перевищують саму суму боргу та інші дії, підтверджені документально.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що на момент прийняття оскаржуваного наказу останній був прийнятий на підставах, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", відповідно до порядку, визначеного Положенням про порядок застосування до об`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 №52, та з урахуванням вимог Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та ДПА України від 09.11.2006 року № 340/672.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не вчинялися необхідні, належні та допустимі заходи спрямовані на усунення порушень законодавства, які могли б слугувати підставою для скасування дії санкції, застосованої до позивача - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, а відтак не має об`єктивних обставин для визнання противним та скасування оскаржуваного рішення.
За наведених підстав та зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, а підстави для її скасування відсутні, зворотнього позивачем не доведено.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" (, вул. Є. Коновальця, 229, м. Івано-Франківськ, 76014);

Відповідач: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (, вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008);

Третя особа: Державна фіскальна служба України (, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053).

Головуючий суддя: Главач І.А.

Судді: Кафарський В.В.

Тимощук О.Л.