Справа № 320/6580/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Панченко Н.Д. суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Справа № 320/6580/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представниці позивача Опарінової А.Л.,

представниці відповідача Мирошниченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця

ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби

у Київській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.08.2019 №№ , , , , ;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату бору (недоїмки) № Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового доказово не підтверджені та базуються передусім на власних припущеннях щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 177 ПК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 рр. було віднесено до складу валових витрат деревину і піддони в сумі 87000,00 грн., перераховану на користь контрагентів-постачальників ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Сівер Ліс Експорт», на підставі первинних документів, наданих до перевірки та досліджених в ході її проведення.

При цьому, суд виходив з того, що позивачем були придбані у ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Сівер Ліс Експорт» товари, які, у подальшому були реалізовані кінцевим споживачам.

Також суд дійшов висновку, що всі видатки, валові витрати, які зазначені у податковій звітності Позивачки, підтверджуються належними первинними документами, з яких також вбачається подальший рух відповідних товарів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Апелянт зазначає, що Позивачкою було віднесено до складу витрат за 2014 рік суму попередньої оплати за товари ТОВ «ОКВ груп», однак, такі товари не отримано та не реалізовано, що, на переконання Апелянта, свідчить про те, що дані витрати не пов`язані з отриманим у 2014 році доходом.

Крім того, Апелянт стверджує, що в порушення норм податкового законодавства, ФОП ОСОБА_1 було завищено документально підтверджені та пов`язані витрати, оскільки підтвердити фактичну передачу товару покупцю та переміщення такого товару неможливо.

При цьому, на переконання апелянта, реальність вчинення господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 відсутня, а має місце лише рух активів задекларований на папері.

Разом з тим, Апелянт звертає увагу суду на те, що Позивачка не надала необхідних документів під час проведення перевірки контролюючим органом, зокрема не надала Книги обліку доходів і витрат.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 та від 16.11.2021 витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду цієї справи.

08.11.2021 та 01.12.2021 від Відповідача надійшли додаткові докази.

У судовому засіданні 14.12.2021 представниця Апелянта скаргу підтримала у межах наведений у ній доводів та обґрунтувань.

Представниця Позивачки проти задоволення апеляції Відповідача заперечувала, стверджуючи про протиправність оскаржуваних в цій справі податкових рішень, а також зазначила, що за твердженнями її довірительки (Позивачки у справі) Книга обліку доходів і витрат у неї наявна та надавалася під час перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

1. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_1 ) та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Київській області.

2. Позивачка у період, охоплений перевіркою, мала статус платника ПДФО на загальній системі оподаткування за КВЕД - 46.13. Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічними виробами» (основний); 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля.

Також Позивачка в періоді, охопленому перевіркою, мала статус платника ПДВ (з 01.06.2014, номер запису в реєстрі платників ПДВ - 200174416).

3. ФОП ОСОБА_1 було подано до контролюючого органу декларації про майновий стан і доходи: за 2017 рік № від 08.02.2018, в якій визначено валові доходи за звітний період в розмірі 4505681,60 грн., валові витрати - 4460324,60 грн. (різниця + 45357,00 грн.); за 2018 рік № 930825507 від 21.01.2019, в якій визначено валові доходи за звітний період в розмірі 8064425,00 грн., валові витрати - 7983500,00 грн. (різниця + 80925,00 грн.).

4. Протягом 2017-2018 рр. Позивачкою було віднесено до складу валових витрат деревину і піддони в сумі 87000,00 грн, перераховану як передоплату на користь контрагентів-постачальників ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Сівер Ліс Експорт», на підставі відповідних первинних документів.

5. ФОП ОСОБА_1 також протягом 2017-2018 рр. були проведені численні закупівлі деревини та дерев`яних виробів (піддонів) у безпосередніх виробників та/або оптових постачальників, а саме, ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , які в подальшому, були реалізовані кінцевим споживачам і дохід від реалізації яких, контролюючим органом визнано в повному обсязі.

6. ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 протягом 2017-2018 рр. у повному обсязі були поставлені ТМЦ, визначені специфікаціями та товаросупровідними документами, копії яких надано на вимогу, а ФОП ОСОБА_1 було здійснено оплату на повну суму поставки.

З метою належного оформлення та відображення у звітних бухгалтерських та податкових документах господарських операцій між сторонами були складені первинні документи (податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі тощо).

Оплату Позивачкою отриманих від вказаних контрагентів ТМЦ підтверджується відповідними банківськими виписками по рахунку.

7. Також ФОП ОСОБА_1 у березні 2018 році у ТОВ «Компанія Літіон» було придбано спеціалізований верстат та ножі для розпилу і обробітку деревини на суму 13759,17 грн, а у ТОВ «Компанія Файно» - промисловий пилосос зі шлангом для збирання відходів лісопильної діяльності на суму 7182,50 грн, що підтверджується відповідними первинними документами.

Продавцями обладнання (ТОВ «Компанія Літіон» та ТОВ «Компанія Файно») були виписані відповідні податкові накладні, надані ГУ ДФС у Київській області до перевірки. На підставі накладних та у відповідності до ст. 198 ПК України, сума ПДВ по цих операціях була віднесена ФОП ОСОБА_1 до складу власного податкового кредиту з ПДВ за березень 2018 року.

8. Крім того, ФОП ОСОБА_1 у 2018 році були понесені витрати в сумі 34971,36 грн, які невід`ємно пов`язані із основною господарською діяльністю Позивачки, є супутніми та слугують для забезпечення нормального режиму функціонування її підприємництва та інтенсифікації отримання нею підприємницького доходу.

9. На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.05.2019 № 1164, направлень на перевірку від 11.06.2019 № № 1584, 1585 та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, співробітниками ГУ ДФС у Київській області було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

10. За результатами проведення перевірки, податковим органом складено акт від 10.07.2019 № 625/10-36-13-03/ НОМЕР_1 в якому було зафіксовані наступні порушення ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства України:

1) п. п. 8-9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218 в частині неведення платником Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування, за період 01.01.2017-31.12.2018;

2) п. 177.1 - 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в частині заниження суми чистого доходу за 01.01.2017- 31.12.2018 урозмірі 8357642,68 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 1504375,68 грн;

3) п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч.2 ст. 9 Закону № 2464, в частині заниження доходу, з якого відраховуються єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 8357642,68 грн, що призвело до заниження ЄСВ, який підлягає сплаті до відповідного цільового фонду в розмірі 229,373,76 грн;

4) п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в частині заниження суми чистого доходу за 2017-2018 роки в розмірі 8357642,68 грн, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 125364,64 грн;

5) п. 198.3, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду (ряд. 19 декларації) за березень 2017 року в сумі 4188,00 грн;

6) розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковим агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України № 1020 від 24.12.2010 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за № 46/18784), п. 119.2 ст. 119 ПК України, в частині неподання звітів за формою № 1-ДФ за період 01.01.2017-31.12.2018 рр. з відомостями про виплачені доходи фізичним особам - СГД (ознака доходу - 157).

11. На підставі матеріалів та висновків зазначеної перевірки, контролюючим органом були прийняті наступні рішення від 09.08.2019:

1) податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № , яким позивачу визначене зобов`язання із штрафних санкцій за неведення Книги обліку доходів і витрат в сумі 510,00 грн;

2) податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким платнику визначене зобов`язання із ПДФО в сумі 2256563, 52 грн, в т.ч. за основним платежем - 1504375,68 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 752187,84 грн;

3) вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, якою платнику визначене зобов`язання із ЄСВ в сумі 229373,76 грн;

4) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , яким до підприємця застосовані штрафні санкції з ЄСВ на суму 32912,02 грн;

5) податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким платнику визначене зобов`язання із військового збору в сумі 188046, 96 грн., в т.ч. за основним платежем - 125364,64 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 62682,32 грн;

6) податкове повідомлення-рішення форми «В4» № , яким ФОП ОСОБА_1 зменшено задекларований розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 4188,00 грн;

7) податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № , яким підприємцю визначене зобов`язання із штрафних санкцій за неподання звітів за формою 1-ДФ в сумі 510,00 грн.;

12. Позивач оскаржувала вказані рішення податкового органу в адміністративному порядку до ДПС України, але рішеннями ДПС України скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

13. Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення та вимогу податкового органу, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

14. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

15. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. У пп. 14.1.27, 14.1.36, 14.1.39, 14.1.156, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, у порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, п. 46.1 ст. 46 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

17. Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

15. Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

18. У пунктах 177.2, 177.4, 177.10 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

- документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:

- витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;

- витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).

Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

19. У пункті 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що

Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

20. Відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

19. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для формування суб`єктом господарювання показників податкової звітності, які в наступному враховуються ним при обчисленні об`єкта оподаткування, є реальність здійснення господарських операцій, за якими ним були понесені такі витрати, що підтверджується відповідною первинною документацією.

20. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині щодо оскаржуваних Позивачкою податкових повідомлень-рішень від 09.08.2019 №№ , , , вимоги про сплату бору (недоїмки) № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , судова колегія звертає увагу на те, що витрати Позивачки на придбання протягом 2017-2018 рр. у вищезазначених контрагентів-постачальників деревини та дерев`яних піддонів на загальну суму 8214729,65 грн, здійснення нею відповідних операцій та подальша реалізація товару підтверджуються первинними документами.

При цьому, суд апеляційної інстанції відзначає, що контролюючий орган не ставить під сумнів факт подальшої реалізації Позивачкою зазначених товарів і безпосередньо в акті перевірки визнає дохід, отриманий нею від таких операцій.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що операції ФОП ОСОБА_1 у 2017-2018 рр. з контрагентами-постачальниками продукції, указаними в переліку, наведеному в таблиці на сторінках 12-20 акта перевірки, є товарними, оплатними і такими, що потягнули за собою зміни в майновому стані Позивачки.

Зворотного Апелянтом, який є суб`єктом владних повноважень та на якого, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, покладено обов`язок доказування під час розгляду цієї справи не доведено.

21. Доводи Апелянта щодо відсутності в контрагентів Позивачки первинних фінансово-бухгалтерських документів та неможливість встановлення ним економічно необхідних умов для заняття підприємницькою діяльністю (трудові ресурси, основні фонди та транспортні засоби, виробничі, складські та офісні приміщення тощо), на підставі інформації з бази даних ІС «Податковий блок», судова колегія відхиляє як необґрунтовані та зазначає наступне.

Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Тобто, Позивачка не повинна нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, а сам по собі факт недекларування її контрагентами у поданій ними податковій звітності результатів проведених ними господарських операцій та/або наявних трудових ресурсів не є підставою для притягнення до відповідальності Позивачки.

Крім того, наявність певної інформації в інформаційних ресурсах податкового органу є внутрішньою/службовою інформацією цього органу, яка може бути використана не шляхом надання витягів з неї, а як можливість на її основі зібрати достовірну та повну інформацію та дійти певних офіційних висновків, однак, лише на підставі наявності документального підтвердження такої інформації.

22. З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки Відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 177 ПК України, в цій частині базуються на припущеннях стосовно ймовірних (офіційно не встановлених) обставин діяльності контрагентів-постачальників платника, а не на первинних документах, наданих до перевірки, та положеннях законодавства України, з огляду на що, такі не можуть бути прийняті та поставлені в провину платнику податків, шляхом донарахування грошового зобов`язання.

23. Доводи Апелянта щодо включення Позивачкою до складу інших витрат у 2018 році суми 20941,67 грн, як витрат, що за твердженням Апелянта, не пов`язані з одержанням доходу, судова колегія відхиляє як безпідставні та зазначає, що як вбачається з матеріалів цієї справи та не спростовано Апелянтом, у березні 2018 року ФОП ОСОБА_1 було придбано в ТОВ «Компанія Літіон» спеціалізований верстат та ножі для розпилу та обробітку деревини на суму 13759,17 грн, а в ТОВ «Компанія Файно» - промисловий пилосос зі шлангом для збирання відходів лісопильної діяльності на суму 7182,50 грн.

При цьому, такі операції підтверджуються відповідними первинними документами і відповідають видам, змісту та сутності господарської діяльності Позивачки та пов`язані з отриманням нею доходу від реалізації деревини та виробів із неї.

Тож, наведені доводи Апелянта є безпідставними і також засновуються виключно на припущеннях, що в жодному випадку, згідно з приписами ст. 242 КАС України, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Перевіряючи у контексті аналізу вказаних правовідносин доводи Апелянта щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства при нарахуванні і сплаті ПДВ у 2017-2018 рр., судова колегія звертає увагу на те, що у відповідний період Позивачка була належним чином зареєстрована як платник ПДВ. У свою чергу, продавцями обладнання (ТОВ «Компанія Літіон» та ТОВ «Компанія Файно») були виписані відповідні податкові накладні, надані ГУ ДФС у Київській області до перевірки. На підставі накладних та у відповідності до ст. 198 ПК України, сума ПДВ по цих операціях була віднесена ФОП ОСОБА_1 до складу власного податкового кредиту з ПДВ за березень 2018 року.

Тож, у розумінні ст. 185 ПК України, операції із придбання ФОП ОСОБА_1 спеціалізованого промислового обладнання відносяться до об`єкта оподаткування ПДВ, а тому, підприємець, як платник ПДВ, має право на включення сум ПДВ, сплачених на користь цих контрагентів у складі вартості придбаних товарів, до складу свого податкового кредиту за березень 2018 року. Також, вказані показники, підтверджені первинними документами та даними з ЄРПН, і знайшли своє відображення у поданій ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу декларації з ПДВ за березень 2018 року.

24. Крім того, повно та всебічно аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в 2018 році Позивачкою були понесені витрати в сумі 34971,36 грн, які як і попередні, невід`ємно пов`язані із основною господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 , є супутніми та слугують для забезпечення нормального режиму функціонування її підприємництва та інтенсифікації отримання нею підприємницького доходу.

Доказів зворотного, як і доказів на підтвердження віднесення витрат на придбання цих товарів до переліку п.п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПК України, акт перевірки не містить і Апелянтом не наведено.

25. Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що вищенаведені доводи контролюючого органу з приводу заниження Позивачкою витрат за 2017-2018 рр., зокрема покладено ним в основу висновків щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про збір та облік ЄСВ у 2017-2018 рр.

Втім, відповідні доводи апеляційної скарги судова колегія відхиляє з підстав, наведених вище.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що а стор. 39 акта перевірки наведена таблиця доходу, на який нараховується ЄСВ за даними звітів ФОП ОСОБА_1 та за даними перевірки із розбіжностями, що виникли внаслідок збільшення контролюючим органом суми доходу платника на суму 8357642,68 грн.

Водночас, з вказаної таблиці вбачається, що контролюючим органом було розділено суми отриманого позивачем у 2017-2018 рр. чистого доходу на кількість календарних місяців, однак, без врахування того, що в квітні-травні, липні, листопаді і грудні 2017 року, Позивачка за даними податкової і бухгалтерської звітності взагалі не отримувала доходу.

Разом з тим, на стор. 38 акта перевірки ГУ ДФС у Київській області з посиланням на вимоги Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, вказує, що базою для нарахування ЄСВ є чистий оподатковуваний дохід, зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

При цьому, судова колегія відзначає, що обчислення ЄСВ Позивачкою за перевіряємий період проводилось на підставі бухгалтерських документів та звітів щодо сум нарахованого ЄСВ та декларації про майновий стан і доходи, а мінімальні розміри ЄСВ, визначені платником в квітні-травні, липні, листопаді і грудні 2017 року є наслідком відсутності бази оподаткування у цих місяцях. Доказів неналежного обчислення, несвоєчасної або неповної сплати ФОП ОСОБА_1 сум ЄСВ Апелянтом не надано.

26. З огляду на викладене, нарахування Позивачці контролюючим органом суми військового збору 125364,64 грн, що є похідним від інших донарахувань грошових зобов`язань, по яким висновки суду наведені вище, а отже, є протиправним.

27. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 09.08.2019 №№ , , , вимоги про сплату бору (недоїмки) № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , необхідності їх скасування та задоволення відповідних позовних вимог.

Отже, в цій частині рішення суду, відповідно до ст. 316 КАС України, підлягає залишенню без змін.

28. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині щодо оскаржуваного Позивачкою податкового повідомлення-рішення від 09.08.2019 № про накладення штрафу неподання податкових розрахунків за формою № 1-ДФ у 2017-2018 рр., судова колегія звертає увагу на те, що в п.п. 2.3.2 п. 2.3 розділу II акта перевірки контролюючий орган зазначає, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п. 119.2 ст. 119 ПК України та розділу III Порядку № 1020, в частині неподання звітів за формою № 1-ДФ за період 01.01.2017-31.12.2018 р.р. з відомостями про виплачені доходи фізичним особам - СГД (ознака доходу - 157).

Однак, як було правильно встановлено судом першої інстанції, в акті перевірки Відповідач в цій частині посилається на нормативно-правовий акт, який станом на 01.01.2017, втратив чинність.

Так, Порядок № 1020 був скасований наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, який, в свою чергу, був скасований наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556).

Останнім, в свою чергу, запроваджені чинні на даний час (і станом на 01.01.2017-31.12.2018 рр.) форму податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Крім того, твердження Апелянта щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.119.2 ст. 119 ПК України є безпідставним, оскільки вказана норма не передбачає обов`язку платників податків подавати розрахунки за формою № 1-ДФ, а встановлює міру юридичної відповідальності (санкцію) за неподання таких розрахунків.

Щодо суті зазначеного порушення, то згідно із формулюванням контролюючого органу (таблиця на стор. 37 акта перевірки), ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 рр. мала би подавати податкові розрахунки № 1-ДФ у зв`язку з виплатою нею доходу на користь ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 з ознакою доходу « 157».

Втім, відповідно до п. 3.6 розділу ІІІ Порядку № 4, у графі 5 «Ознака доходу» зазначається ознака доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу. Якщо доходи виплачуються у звітному кварталі не в повному обсязі остаточна виплата буде здійснюватись у наступних кварталах, ознака доходу в разі виплати повинна вказуватися відповідно до нарахованого в попередньому кварталі доходу.

Згідно з даними таблиці-додатку до Порядку № 4 «Довідник ознак доходів», дохід з ознакою 157 - це дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, ст. ст. 177, 178 ПК України).

Разом з тим, Апелянтом не доведено, що ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 є самозайнятими особами в розумінні ст. 14 ПК України, а тому вимога ГУ ДФС у Київській області в частині зобов`язання Позивачки подавати до контролюючого органу відповідні податкові розрахунки за формою № 1-ДФ із ознакою виплаченого доходу « 157» є безпідставною.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 09.08.2019 № наявності підстав для його скасування та задоволення відповідних позовних вимог.

Отже, в цій частині рішення суду, відповідно до ст. 316 КАС України, підлягає залишенню без змін.

29. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині щодо оскаржуваного Позивачкою податкового повідомлення-рішення від 09.08.2019 № про накладення штрафу за не ведення Книги обліку доходів і витрат (далі - Книга обліку), судова колегія зазначає наступне.

Так, судова колегія звертає увагу на те, що ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження Позивачкою не було надано жодних доказів, які б підтверджували наявність у неї відповідної Книги обліку під час перевірки та не спростовано висновків контролюючого органу щодо вчинення вказаного правопорушення. Хоча відповідні докази двічі витребовувалися ухвалами апеляційного суду, які Позивачкою не виконано та причини не виконання яких суду не повідомлено.

При цьому, наведені представницею Позивачки в судовому засіданні 14.12.2021 доводи про те, що за інформацією, яку вона отримала від довіритель ниці, така Книга у неї є, що зафіксовано на стор. 8 акта перевірки, судова колегія відхиляє, оскільки на стор. 8 акта не встановлено факту наявності у Позивачки вказаної Книги, а лише зазначено про використання контролюючим органом її даних /т.1 а.с.32 зі зворотного боку/. Жодних відомостей про те, що такі дані взяті саме з першоджерела, акт не містить.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що обов`язок доказування, який відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі, не є абсолютним і згідно з ч. 1 цієї ж норми Позивачка також повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що в цьому випадку відсутні достатні правові підстави для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 09.08.2019 № , а тому відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи рішення щодо таких позовних вимог, неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що відповідно до ст.. 317 КАС України є підставою для його скасування в цій частині.

30. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

31. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

32. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області підлягає задоволенню частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 09.08.2019 № - скасуванню, а в іншій частині рішення суду першої підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 09.08.2019 № - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні таких позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 грудня 2021 р.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова