Справа № 200/13411/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 р. Справа№200/13411/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив скасувати податкову вимогу №35046-13 від 02.12.2020 про стягнення з платника податків податкового зобов`язання у розмірі 15031,75 гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач 21 серпня 2020 року склав та направив позивачу податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №984-0425-0514 про сплату земельного податку в сумі 18049,14 грн. 02 грудня 2020 року відповідачем було сформовано та направлено позивачу податкову вимогу №35046-13 по сплаті податкового зобов`язання в розмірі 15031,75 грн. На думку позивача, відповідно до статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 984-0425-0514 на суму 18049,14 грн. вважається відкликаним з моменту надходження до позивача податкової вимоги №35046-13 від 02.12.2020 на зменшену суму 15031,75 грн., а саме з 18 грудня 2020 року. Оскаржувана податкова вимога була надіслана без попереднього направлення податкового повідомлення-рішення на вказану суму, відповідач не надав належного обґрунтування суми податкового боргу, позивач не має обов`язку сплачувати земельний податок за земельну ділянку з кадастровим номером :00:020:1150, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання не була оформлена належним чином за ним.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Згідно з договором купівлі-продажу частки комплексу приміщень від 13.08.2002 ОСОБА_1 купила 1/3 частку комплексу приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_1 на землі, належній Костянтинівській міський Раді. Відповідно до листа Міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26.05.2020 №534/113-20 нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнту функціонального використання за 2020 рік становить 1061,09 грн. Згідно з рішенням Костянтинівської міської ради від 20.06.2019 № 6/94-1812 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Костянтинівки на 2020 рік» за земельні ділянки комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що знаходяться у власності суб`єктів господарювання (фізичних та юридичних осіб), які не мають правовстановлюючих документів на земельні ділянки та знаходяться у стадії оформлення, ставка земельного податку встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель. На підставі вищенаведеного ОСОБА_1 у 2020 році обчислений та нарахований земельний податок у сумі 18049,14 грн. Відповідно до ІКП позивача останній частково сплатив суму грошового зобов`язання (у сумі 3 000,00 грн.), проте решта суми залишилась несплаченою. У зв`язку з несплатою позивачем узгоджених грошових зобов`язань відповідачем було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 02.12.2020 № 35046-13, яка направлена 14.12.2020 на податкову адресу платника податків, та поштове відправлення вручено 18.12.2020 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

18 жовтня 2021 року позовну заяву і додані до неї документи ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 11970,32 гривень повернуті без розгляду.

18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Коваленка В.В. про об`єднання в одне провадження справи №200/6427/21 та справи №200/13411/21.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

30 серпня 2002 року ОСОБА_1 купила частку комплексу приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_2 , на землі, що належить Костянтинівський міський раді (а.с. 11).

Згідно з рішенням Костянтинівської міської ради від 20.06.2019 № 6/94-1812 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Костянтинівки на 2020 рік» за земельні ділянки комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що знаходяться у власності суб`єктів господарювання (фізичних та юридичних осіб), які не мають правовстановлюючих документів на земельні ділянки та знаходяться у стадії оформлення, ставка земельного податку встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, ОСОБА_1 у 2020 році обчислений та нарахований земельний податок у сумі 18049,14 гривень (а.с. 10).

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення №984-0425-0514, складене Головним управлінням ДПС у Донецькій області 21 серпня 2020 року, про сплату земельного податку в сумі 18049,14 гривень (а.с. 7, 47).

02 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформована та направлена ОСОБА_1 податкова вимога №35046-13 про наявність станом на 01 грудня 2020 року податкового боргу в розмірі 15031,75 грн. по сплаті земельного податку (а.с. 6, 46).

За даними ІКП ОСОБА_1 (земельний податок з фізичних осіб) станом на 28 листопада 2020 року обліковується недоїмка (заборгованість) в сумі 15031,75 гривень (а.с. 53-54).

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Донецькій області №371/Ш/05-99-24-08-29 від 07 травня 2021 року в 2020 році ОСОБА_1 сплатила 3000,00 гривень земельного податку (а.с. 5).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 175 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків […] повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством […].

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

За приписами статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно зі статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (підпункт 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України).

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач нарахував позивачу плату за землю та 29 вересня 2020 року вручив останньому податкове повідомлення-рішення №984-0425-0514 від 21 серпня 2020 року про сплату податку.

Позивач протягом 10 календарних днів після отримання податкового повідомлення-рішення не сплатив нараховану суму грошового зобов`язання і не розпочав процедуру оскарження рішення відповідача. Доказів зворотного сторонами не подано.

10 жовтня 2020 року (на наступний день після спливу 10 календарних днів після отримання податкового повідомлення-рішення №984-0425-0514 від 21 серпня 2020 року) у позивача виник податковий борг.

У зв`язку із виникненням у позивача податкового боргу 02 грудня 2020 року відповідачем була сформована та направлена позивачу податкова вимога №35046-13.

На день розгляду справи позивач не виконав свого податкового обов`язку по сплаті в повному обсязі сум податкових зобов`язань з плати за землю у встановлений податковим законодавством строк.

Суд не приймає до уваги аргументи позивача про те, що податкове повідомлення-рішення №984-0425-0514 від 21 серпня 2020 року вважається відкликаним, оскільки позивачу направлена податкова вимога №35046-13 від 02 грудня 2020 року на суму меншу ніж сума грошового зобов`язання, яка зазначена в податковому повідомленні-рішенні, оскільки позивач помилково тлумачить статтю 60 ПК України.

Як вказувалося раніше, податкове повідомлення-рішення визначає грошове зобов`язання за тим, чи іншим податком або збором.

Податкова вимога визначає податковий борг за тим чи іншим податком або збором.

За приписами статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення, податкова вимога вважається відкликаною, якщо контролюючий орган зменшує суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Отже, направлення позивачу податкової вимоги на суму податкового боргу, який є меншим ніж сума грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення не свідчить про відкликання такого повідомлення-рішення.

Питання правомірності визначення суми грошового зобов`язання з плати за землю податковим повідомленням-рішенням №984-0425-0514 від 21 серпня 2020 року не є предметом розгляду даної справи.

Як зазначалося раніше, грошове зобов`язання з податку та податковий борг з цього ж податку є різними податковими категоріями.

Згідно зі статтею 37 ПК України податковий обов`язок може бути припинений, зокрема, його скасуванням у передбачений законодавством спосіб.

Отже, належним способом захисту прав позивача, який вважає, що на теперішній час він не зобов`язаний сплачувати земельний податок, є оскарження податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов`язання з цього податку.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, код ЄДРПОУ ВП: 44070187) про скасування податкової вимоги №35046-13 від 02.12.2020 про стягнення з платника податків податкового зобов`язання у розмірі 15031,75 гривень, відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 17 грудня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко