Справа № 480/9394/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2021 року Справа № 480/9394/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Глазька С.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Сумській областіпро визнання протиправними та скасування попередження та припису,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду 21.09.2021 з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМ2795/1478/676/АВ/П від 13.09.2021 та Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № СМ2795/1478/АВ/П від 13.09.2021 головного державного інспектора сектору держконтролю та нагляду у сфері трудових відносин відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Сумській області Сердюка Олександра Олександровича.
Позивач обґрунтовує позові вимоги тим, що він є фізичною особою-підприємцем. За результатами відвідування відповідачем позивача було складено Акт проведення позапланового заходу державного нагляду в частині додержання законодавства про працю. На підстав акту відповідачем було складено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю. Також, відповідачем позивачу було винесено письмове Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Позивач стверджує, що користується послугами громадян на основі укладених з ними цивільно-правових договорів, що відповідачем не враховано. Крім того, відповідачем порушена процедура інспекційного відвідування. Тому припис та порушення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Ухвалою суду від 23.09.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.10.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.
Відповідач обґрунтовує заперечення тим, що надані позивачем цивільно-правові угоди є однотипними. У самих договорах не зазначено який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, а лише обумовлено сам їх процес.
29.10.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач є фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом від 12.02.2004 та витягом (а.с.6-8).
На підставі Посвідчення (направлення) №824 від 08.09.2021 посадовими особами Управління Держпраці в Сумській області з 08.09.2021 по 13.09.2021 проведено позаплановий захід у вигляді інспекційного відвідування позивача, як фізичної особи-підприємця, за місцем здійснення господарської діяльності.
09.09.2021 відповідачем позивачу було надано вимогу про надання документів (а.с.9).
Позивач стверджує, що направив документи, які вимагались відповідачем на адресу електронної пошти відповідача, що відповідачем не спростовується.
За результатами відвідування складено Акт проведення позапланового заходу державного нагляду в частині додержання законодавства про працю, а саме стосовно належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками за № СМ2795/1478/АВ від 13.09.2021 (а.с.10-14).
В акті зазначено, що позивач підмінив трудові договори цивільно-правовими договорами від 01.09.2021, що укладені з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що свідчить про те, що вказані особи та ОСОБА_8 були допущені позивачем до роботи без оформлення трудового договору, чим порушено ст. 21 та ч. 3 ст. 2 КЗпП України.
Позивачем до відповіді на відзив було надано акти прийому наданих послуг до цивільно-правового договору, квитанції.
На підстав акту відповідачем було складено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМ2795/1478/676/АВ/П від 13.09.2021. Відповідно до припису позивач зобов`язаний усунути порушення законодавства про працю до 13.10.2021 (а.с.15-16).
Також, відповідачем позивачу було винесено письмове Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 13.09.2021 (а.с.17-18).
Позивач стверджує, що акт, припис і попередження були направлені відповідачем засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в одному поштовому вкладенні. Відповідачем вказаний факт не спростовується. Позивач вказує, що зазначені дії позбавили його можливості надання заперечень на акт до моменту винесення відповідачем припису та попередження.
Позивач не погодився з рішеннями відповідача, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (далі також - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (надалі по тексту - Порядок №823).
Пунктом 16, 17 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
Системний аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.
Так, позивач стверджує, що користується послугами громадян на основі укладених з ними цивільно-правових договорів це разові послуги з викладки товару та оформлення букетів для продажу через мережу Інтернет.
Позивач надав відповідачу: письмові пояснення та цивільно-правовий договір № 1 від 25.08.2021 з ОСОБА_7 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи; цивільно-правовий договір № 2 від 01.09.2021 з ОСОБА_6 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи; цивільно-правовий договір № 3 від 01.09.2021 з ОСОБА_4 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи; цивільно-правовий договір № 4 від 30.08.2021 з ОСОБА_3 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи; цивільно-правовий договір № 5 від 01.09.2021 з ОСОБА_2 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи; цивільно-правовий договір № 6 від 30.08.2021 з ОСОБА_5 , додаток № 1 до вказаного договору, а також пояснення зазначеної особи.
У відповідності до додатків до зазначених договорів, термін їх виконання до 30.09.2021 (п.2). Вартість виконання роботи складає за одну викладку та складання товару 50 грн, за оформлення букету 50 грн (п.7). Оплата послуг виконавця здійснюється протягом 10 днів після підписання акта надання послуг (п.8) (а.с.19-43).
Відповідачем не спростовується позиція позивача, що вказані договори та додатки до них, укладені позивачем з фізичними особами, не були визнані недійсними чи неукладеними у порядку встановленому законом.
Оскільки позивач з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договори підряду (цивільно-правові договори), які є предметом регулювання Цивільного кодексу України, у позивача не виникло жодного обов`язку щодо надання центральному органу виконавчої влади повідомлення за формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2015 № 413.
Позивач стверджує, що враховуючи презумпцію дійсності правочину, зазначено, що суб`єкти підприємницької діяльності не обмежені в праві залучати фізичних осіб до виконання певного виду роботи на підставі цивільних договорів, і не зобов`язані законодавством укладати тільки трудові договори. Водночас відповідач необґрунтовано не взяв до уваги надані позивачем документи та пояснення та безпідставно не врахував їх при складані акту інспекційного відвідування та винесенні припису та попередження.
Що ж до перебування в торговому павільйоні на час здійснення перевірки посадовими особами відповідача матері позивача (а.с.44) ОСОБА_8 , то вона сама зазначала, що не є працівником, є пенсіонером та інколи допомагає сину.
Крім того, позивач звертає увагу на процесуальні порушення, а саме те, що всупереч п. 24 Порядку № 295 інспектором було винесено припис одночасно з актом.
Суд встановив, що під час інспекційного відвідування інспектори з праці обмежилися лише отриманням у суб`єкта контролю копій цивільно-правових договорів, а висновки, викладені в акті інспекційного відвідування побудували виключно на власному, довільному, тлумаченні положень таких договорів.
Суд зауважує, що відповідачем не було надано суду матеріалів відеофіксації порушення, виявленого інспекторами під час інспекційного відвідування, за наслідками якого прийнято оскаржувані припис та попередження, які б дали змогу ідентифікувати осіб, визначити місце правопорушення, характер роботи цих осіб та підтвердити відомості, зафіксовані в акті.
Разом з тим, суд зауважує, що в інспекторів праці відсутні повноваження на власний розсуд тлумачити умови цивільно-правових договорів, а тим більше, визнавати їх недійсними та надавати їм статусу трудових.
Суд зазначає, що чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому вважає, що сторони договору (в даному випадку, замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.
При цьому, слід зазначити, що зобов`язати підприємство (фізичну особу-підприємця) та фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці. Визнання відносин фактичними трудовими може відбуватися лише у судовому порядку за зверненням особи, яка вважає, що її право порушене, на підставі положень статті 232 КЗпП України.
В ході судового розгляду позивачем в повній мірі доведено, що громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували з позивачем не у трудових відносинах, а в цивільно-правових. Такі правовідносини носили разовий характер і не супроводжувалися обов`язковими атрибутами, притаманними трудовим договорам, зокрема такими, як: внутрішній трудовий розпорядок, визначені умови праці і керування процесом праці. Будь-яких доказів протилежного відповідачем суду не надано і в матеріалах справи відсутні.
Натомість, судом встановлено, що предметом укладених між позивачем і вказаними особами договорів був саме кінцевий результат виконання робіт, а не процес праці; у договорі конкретно визначено строк виконання робіт, виконавцями самостійно організовувалася робота, та за її результатами отримано вартість наданих послуг (виконаних робіт), а не заробітну плату, що свідчить про цивільно-правовий характер цих договорів.
Не доведено відповідачем належними і допустимими доказами того факту, що в торговому павільйоні на час здійснення перевірки, мати позивача - ОСОБА_8 , здійснювала саме трудову діяльність, яка пов`язана з господарською діяльністю позивача.
За результатами судового розгляду, факт порушення позивачем трудового законодавства відповідачем не доведено, позаяк жодних належних та допустимих доказів такого порушення стороною відповідача не надано.
Крім того, суд звертає увагу, що оскаржуваний припис Управління Держпраці у Сумській області не містить в який саме конкретно спосіб вважає відповідач необхідно усунути позивачу порушення чинного законодавства, що може призвести до невизначеності під час усунення порушень та визначення безпосередньо відповідачем факту виконання припису
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, під час розгляду справи, не довів належними та допустимими доказами правомірність висновків про порушення позивачем вимог діючого законодавства та законність прийнятого припису та попередження
Виходячи з визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд дійшов висновку, що припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень №СМ2795/1478/676/АВ/П від 13.09.2021 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №СМ2795/1478/АВ/П від 13.09.2021 є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 908,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Сумській області про визнання протиправними та скасування попередження та припису - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №СМ2795/1478/676/АВ/П від 13.09.2021 та Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №СМ2795/1478/АВ/П від 13.09.2021.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько