Справа № 640/8713/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8713/20 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Мідгард" - "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Мідгард" - "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок" про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дитячий садочок», в якому просило суд:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - «Загальноосвітня школа 1-111 сутенів - дитячий садок», код ЄДРПОУ; 41243704, розташованого за адресою; просп. Академіка Глушкова, 1, у м. Києві до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки знеструмлення та накладення печаток на електрощити та вхідні двері будівлі;

- обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покласти на Головне управління ДСНС України у м.Києві;

- контроль за виконанням судового рішення щодо усунення Відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень. Покласти на Головне управління ДСНС України у м.Києві. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем порушено вимоги законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, у зв`язку з чим до відповідача необхідно застосувати заходи реагування, спрямовані на недопущення завдання шкоди життю і здоров`ю людей.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає про важливість, визначеного законодавством права на освіту, недопустимість його обмеження та те, що ним вживаються всі можливі заходи, спрямовані на усунення виявлених позивачем порушень законодавства, які зафіксовані в акті, тому позивач не обґрунтував застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Мідгард" - "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок" надійшла заява про уточнення вимог апеляційної скарги, в якій скаржник зазначає, що по можливості він намагається усувати порушення, вказані в Акті перевірки, оскільки станом на день подання вказаної заяви усунуто ним 21 порушення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 13.12.2019 №1074 було видано посвідчення від 11.01.2020 №528 на проведення позапланової перевірки приміщень та Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садочок», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок, 1, корпус, 17. Копію посвідчення отримала директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дитячий садочок» 14.01.2020, про що зроблено відповідну відмітку в посвідченні на проведення заходу державного нагляду (контролю).

За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.01.2020 №2 щодо дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дитячий садочок» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, в якому виявлені порушення, зокрема, 42 порушення:

1. Приміщення будинку, які підлягають монтажу системою сигналізації, системою керування евакуюванням (в частині системи оповіщення про в системами (в приміщеннях підвального поверху зазначені системи взагалі відсутні) (Пункт 1.2 розділу V, пункт 22 розділу 11 Правил пожежної безпеки в Україні, далі - ППБУ).

2. На об`єкті не забезпечено передавання сигналу на пульт цілодобового централізованого пожежного спостерігання від системи тривожних сповіщень (системи пожежної сигналізації) (Пункт 1.2 розділу V, пункт 22 розділу II ППБУ).

3. В серверній не змонтовано автоматичну систему пожежогасіння (Пункт 1.2 розділу V, пункт 22 розділу ІІ ППБУ).

4. Не проводяться роботи з підтримання експлуатаційної придатності системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням в частині системи оповіщення про пожежу і покажчиків, напрямку евакуювання (не підтверджено, що системи протипожежного захисту знаходяться в працездатному стані та зблоковані між собою) (Пункт 1.4, 1.1 розділу V, пункт 22 розділу II ППБУ).

5. Не надано акт підтвердження відповідності системи пожежної сигналізації, системи керування евакуюванням (в частині оповіщення про пожежу і покажчиків напрямку евакуювання) (Пункт 1.2 розділу V, пункт 22 розділу 11 ППБУ).

6. Евакуацію людей з поверхів будинку передбачено тільки по сходах типу С2 (більше порушення пунктів 7.1.2, 7.3.33, 7-3.34 ДБН В.1.1-7 (Пункт 2.23 розділу ІІІ, пункт 22 розділу II ППБУ).

7. З груп приміщень, розташованих у підвальному поверсі будівлі, не передбачено не менше двох евакуаційних виходів безпосередньо назовні, в порушення пункту 9.11 ДБН В.2.2-3 (Пункт 2.23 розділу ІІІ пункт 22 розділу II ППБУ).

8. Вестибюль (фойє, хол) першого поверху будинку, до яких ведуть сходи типу С2 не відокремлені від суміжних приміщень, коридору протипожежними перегородками 1-го типу та протипожежними дверима 2-го типу, в порушення 11 пунктів 6.37, 6.38, таблиці З ДБН В. 1.1-7 (Пункт 2.23 розділу ІІІ, пункту 22 розділу ІІ ППБУ).

9. На шляхах евакуації 1-го поверху влаштовані стаціонарні турнікети, які перешкоджають вільній евакуації людей (Пункт2.37 розділу ІІІ ППБУ).

10. В приміщеннях школи (громадського призначення) допускається облицювання внутрішніх стін будівельними матеріалами (дерев`яними плитами) в невизначеними показниками пожежної небезпеки (Пункт 4 розділу І, пункту 2.23 розділу III, пункт 22 розділу II ППБУ).

11. На шляхах евакуації допускається опорядження (облицювання) внутрішніх стін будівельними матеріалами (дерев`яними плитами) з невизначеними показниками пожежної небезпеки (Пункт 4 розділу І, пункт 2.23 розділу III, пункт 22 розділу II ППБУ).

12. В приміщеннях допускається застосовування (облицювання) покриття (ковролінів) підлог з невизначеними показниками пожежної небезпеки (Пункт 4 розділу І, пункт 22 розділу II, пункт 2.23 розділу III ППБУ).

13. Висота та ширина у просвіті евакуаційного виходу з приміщень підвального поверху до сходів менша за нормовану, в порушення вимог пункту 7.2.7 ДБН В.1.1-7 (Пункт 2.23 розділу ІІІ, пункт 22 розділу ІІ ППБУ).

14. Ширина сходових маршів, що ведуть з приміщень підвального поверху до 1-го поверху менша за нормовану, в порушення вимог пункту 10.1.10 ДБН В.2.2-9 (Пункт 2.23 розділу ІІІ пункт 22 розділу II ППБУ).

15. На сходах шириною більше 2,5 м не передбачено додаткових розділових поручнів, в порушення пункту 10.1.10 ДБН В.2.2-9 (Пункт 2.23 розділу ІІІ, пункт 22 розділу II ППБУ).

16. Не всі шляхи евакуації забезпечені евакуаційним освітленням (Пункт 2.31 розділу II ППБУ).

17. В приміщеннях на 1-му поверсі допускається захаращення шляхів евакуації матеріальними цінностями (Пункт 2.37 розділу III ППБУ).

18. Будинок не захищено від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (Пункт 1.21 розділу IV, пункт 22 розділу II ППБУ).

19. В приміщеннях будинку на кожному поверсі допускається експлуатація електророзеток, вимикачів встановлених на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 м. (Пункт 1.17 розділу ІV ППБУ).

20. В приміщеннях підвального поверху електросвітильники не обладнано захисними ковпаками (Пункт 1.18 розділу IV ППБУ).

21. в приміщеннях підвального поверху допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідних проводах (Пункт 1.18 розділу IV ППБУ).

22. в приміщеннях підвального поверху з`єднання, окінцювання жил проводів не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (Пункт 1.6 В розділ IV ППБУ).

23. Електрощитки не оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту плавкої вставки (Пункт 1.16 розділу IV ППБУ).

24. В приміщеннях підвального поверху, проходки електричних кабелів, інженерного обладнання через огороджувальні конструкції не виконані з межею вогнестійкості не меншою ніж нормована межа вогнестійкості огороджувальної конструкції за ознакою ЕІ (Пункт 2.4 розділу III, пункт 22 розділу II ППБУ).

25. Огороджувальні конструкції господарських приміщень (комор для зберігання горючих матеріалів) в приміщеннях підвального поверxу та складського приміщення на 2-му поверсі не відповідають вимогам, встановленим до протипожежних перегородок 1-го типу та протипожежних дверей 2-го типу, в порушення пункту 10.3.6 ДБН В.2.2-9, таблиці 3 ДБН В.1.1-7 (Пункт 2.23, 2.3 розділу III, пункт 22 Ш, пункт 22 розділу II ППБУ).

26. Для приміщень складського призначення не визначено категорію щодо пожежної небезпеки (Пункт 2.9 розділу III ППБУ).

27. Складські приміщення, розташовані в підвальному поверсі не забезпечені люками або вікнами розмірами 0,9*1,2 м з приямками (для випуску диму в разі пожежі) або спеціальною системою димовидалення (Підпункт 8 пункту 9.1 розділу VI, пункт 22 розділу II ППБУ).

28. В складському приміщенні підвального поверху допускається зберігання продукції (речей, матеріальних цінностей) навалом (Підпункт 13 пункту 9.1 розділу VI ППБУ).

29. В складському приміщенні підвального поверху допускається складування на менше 0,5 м до повітроводів горючих матеріалів (Пункт 2.22 розділу ІV ППБУ).

30. В приміщеннях будинку не виконані роботи з вогнезахисту несучих металевих конструкцій з метою забезпечення ступеню вогнестійкості цих конструкцій, в порушення пункту 5.3, таблиці 1 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» (Пункт 2.23 розділу III, пункт 22 розділу II ППБУ).

31. З приміщення електрощитової не передбачено вихід безпосередньо назовні, в порушення пункту 10.10 ДБН В.2.2-3 (пункт 4 розділу І, пункт 2.23 розділу III, пункт 22 розділу ІІ ППБУ).

32. Керівником не визначено обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, не призначено відповідальних за пожежну безпеку будівлі, приміщень, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту (Пункт 2 розділу II ППБУ).

33. Не всі посадові особи та працівники пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №444 «Про затвердження Порядку населення діям у надзвичайних ситуаціях» (Пункт 16 розділу II ППБУ).

34. Не з усіма працівниками проводяться інструктажі з питань пожежної безпеки (Пункт 15 розділу II ППБУ).

35. Приміщення не в повному обсязі забезпечені відповідними знаками безпеки (Пункт 8 розділу II ППБУ).

36. На доповнення до схематичного плану евакуації не розроблена інструкція, що визначає дії персоналу щодо забезпечення безпечної та швидкої евакуації людей, яка має бути затверджена керівником (за якою є рідше одного разу на півроку мають проводитися практичні тренування всіх задіяних працівників) (Пункт 5 розділу ІІ ППБУ).

37. На об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлений протипожежний режим (Пункт З розділу II ППБУ).

38. Не всі приміщення будинку, для яких передбачено наявність затверджених керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкцій про заходи пожежної безпеки, забезпечені такими інструкціями (Пункт 4 розділу II ППБУ).

39. Для працівника охорони не розроблено інструкцію з визначеними обов`язками щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядку дій в разі виявлення пожежі, спрацювання систем протипожежного захисту та не забезпечено його списком посадових осіб об`єкта із зазначенням їх місць проживання, службових, домашніх (мобільних) телефонів (Пункт 10 розділу II ППБУ).

40. Під час експлуатації об`єкта знижений рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта (Пункт 22 розділу II ППБУ).

41. Приміщення (будинок) суб`єкта господарювання експлуатуються без декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану приміщень будинку (Стаття 57 Кодексу цивільного захисту України).

42. Не підтверджено, що реконструкцію, технічне переоснащення приміщень будинку здійснено на підставі проектної документації, яка затверджена у встановленому порядку (Пункт 21 розділу II ППБУ).

Примірник акту від 27.01.2020 №2 направлено засобами зв`язку «УКРПОШТА», докази чого додаються.

Державним інспектором з нагляду у сфері пожежної і техногенної безпеки на підконтрольних об`єктах державних установ міста Києва, капітаном служби цивільного захисту Копитіним В.І. був складений протокол серії КИ №127328/8 від 29.01.2020 про адміністративне правопорушення відповідно до статті 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною сьомою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України.

Пунктами 1, 3 та 4 частини першої статті 7 Кодексу цивільного захисту України. передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

За приписами пункту 21 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 50 Кодексу цивільного захисту України джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є потенційно небезпечні об`єкти та об`єкти підвищеної небезпеки.

Статтею 1 Закону України від 18 січня 2001 року № 2245-III "Про об`єкти підвищеної небезпеки" встановлено, що суб`єкт господарської діяльності це юридична або фізична особа, у власності або у користуванні якої є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки; об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Частиною першою та четвертою статті 53 Кодексу цивільного захисту України на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).

Вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно зі статтею 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Статтею 67 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з частинами першою та другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом. У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Відповідно до частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Колегія суддів наголошує на тому, що не усунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на ту обставину, що зупинення експлуатації будівлі Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виховний комплекс «Мідгард» - «Загальноосвітня школа 1-111 сутенів - дитячий садок» матиме несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів інших осіб, а саме порушить право на освіту здобувачів освіти, не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Посилання скаржника на те, що застосовані судом першої інстанції заходи реагування не є співрозмірними щодо обмеження конституційного права громадян на освіту, судова колегія вважає безпідставними, оскільки право на освіту, на яке посилається відповідач, не може бути вище ніж життя та здоров`я людей, які перебувають на об`єкті, де наявні порушення норм техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Щодо твердження апелянта, що Припис не виносився та не був отриманий відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки припис №4 від 29.01.2020 був отриманий директором Поповим О.А., що підтверджується його підписом на вказаному приписі.

Стосовно твердження скаржника на недостатність фінансування, то колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних коштів.

Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.

Щодо посилання скаржника, що в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ним усунуто 21 порушення, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки існування хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими вимоги позивача про застосування заходів реагування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виховний комплекс "Мідгард" - "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок"- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків