Справа № 420/16304/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 29.01.21 № 29 «Про відшкодування завданих збитків державі»; зобов`язати відповідача припинити невиплати грошового забезпечення в розмірі 20% позивачу щомісяця та повернути утримані кошти в сумі 11 277,56 грн

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з січня 2021 р. йому почало надходити грошове забезпечення у меншому розмірі, ніж встановлено контрактом, у зв`язку із чим він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 . В результаті звернення він дізнався про існування наказу від 29.01.21 № 29 «Про відшкодування завданих збитків державі», за яким з позивача відраховують 20% грошового забезпечення з метою відшкодування збиті державі, які позивач не спричиняв. На запит адвоката в/ч НОМЕР_1 надано відповідь, згідно з якою сума збитків, завдана державі матросом ОСОБА_1 , складає 140543,80 грн і на підставі оскаржуваного наказу з позивача щомісячно утримується 20% грошового забезпечення до повного погашення збитків. У відповіді зазначено, що в грудні 2020 р. на позиціях в/ч НОМЕР_1 в смт. Зайцеве Донецької області у бліндажі сталася пожежа, в ході якої постраждало майно, яке належало державі. Факт причетності та вини ОСОБА_1 до пожежі нібито було встановлено в ході службового розслідування, за результатами якого було винесено наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 24.12.20 № 773, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. При цьому позивач не отримував копії зазначеного наказу, не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування та про хід такого розслідування необізнаний. Позивач неодноразово звертався до командування військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про надавання йому для ознайомлення матеріалів службового розслідування, однак відповіді не отримав. При цьому в/ч НОМЕР_1 зазначила, що службового розслідування не проводила, а тому не може надати його результати. Позивачу не було надано жодного документу, які підтверджували б вартість знищеного майна та обґрунтовували розмір завданих державі збитків. Отже у позивача утримують 20% грошового забезпечення щомісячно буквально невідомо за що.

При розміщенні на позиціях в/ч НОМЕР_3 на позиціях у смт. Зайцеве Донецької області в грудні 2020 р. ОСОБА_1 було протиправно та незаконно призначено опалювачем у бліндажі, в порушенням вимог Статуту від 24.03.1999, так як не проведено попередній інструктаж. Військовою частиною не надано жодного доказу того, що піч, яка стала причиною пожежі, була справна та перевірялася. Пожежа у бліндажі в грудні 2020 р. сталася вночі, в той час як піч не повинна була опалювати приміщення з огляду на техніку безпеки та вимоги Статуту.

За таких обставин позивачу є незрозумілим притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , так як його не було у встановленому порядку призначено на посаду опалювача та не було направлено на відповідний інструктаж з правил опалення та пожежної безпеки у зв`язку із чим він не міг приступити до виконання обов`язків опалювача до проходження інструктажу. При прийнятті оскаржуваного наказу в/ч не було доведено наявність в діях позивача умов для притягнення його до матеріальної відповідальності. Про наявність шкоди відомо лише зі слів командування в/ч та жодного доказу такої шкоди позивачу надано не було.

З огляду на наведені у адміністративному позові обставини щодо необізнаності позивача із причинами прийняття оскаржуваного наказу, безрезультатність його звернень задля отримання копії та ознайомлення зі спірним наказом (заяви та скарги від 10.03.21, від 27.05.21, від 09.07.21; адвокатський запит від 26.05.21), суд вважав, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду та прийняв позов до розгляду.

Ухвалою судді від 13.09.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 15.11.21 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено: зупинено стягнення / відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.21 № 29 «Про відшкодування завданих збитків державі» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою суду від 18.11.21 витребувано від Військової частини НОМЕР_1 копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 29 від 29.01.21 «Про відшкодування збитків завданих державі», а також матеріали службового розслідування, проведеного у відношенні ОСОБА_1 , затверджені наказом № 773 від 24.12.20.

10.12.21 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли витребувані документи (копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 29 від 29.01.21 «Про відшкодування збитків завданих державі» на 4 арк. та копія матеріалів службового розслідування на 185 арк.).

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військовій частині НОМЕР_1 від 29.01.2021 № 29 «Про відшкодування завданих збитків державі» відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 663 від 24.12.20 про результати службового розслідування за фактом виникнення пожежі в бліндажі у районі відповідальності військової частини НОМЕР_1 встановлена вина посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з п. 1 вказаного наказу з метою визначення порядку списання військового майна, приведення стану обліку майна до вимог керівних документів наказано завдані державі збитки, що сталися внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків в розмірі 221564,97 грн відшкодувати в повному обсязі за рахунок, серед інших, гранатометника другого відділення другого взводу десантноштурмової роти матроса ОСОБА_1 .

За п. 3 вказаного наказу начальнику фінансово-економічної служби зняти з обліку майно, зазначене у п. 2 наказу та суму у розмірі 221564,97 грн занести до Книги обліку нестач військової частини НОМЕР_1 по речовій службі, службі рактно-артилерійського озброєння, службі зв`язку, інженерної служби та служби РХБ захисту.

Завдані державі збитки в сумі 221 564,97 грн вирахувати з грошового забезпечення та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% до повного погашення з наступних військовослужбовців… гранатометника другого відділення другого взводу десентноштурмової роти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 в розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 140543,80 грн.

Вважаючи, що вищезазначеним наказом на позивача безпідставно покладено підвищену матеріальну відповідальність, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. При цьому в позові представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 , прагнучи встановити обставини зменшення грошового забезпечення та з метою ознайомлення з наказом № 29 від 29.01.21 неодноразово звертався із заявами до командування в/ч НОМЕР_1 , в яких щоразу просив надати йому копії наказів, проте жодного разу йому копію наказу надано не було; натомість у відповідях містяться згадки про прийняття наказів командування без зазначення обставин, які покладено в обґрунтування прийнятих відносно позивача рішень.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, 07.12.2020 приблизно о 19:00 на ВОП-3513732, в квадраті 64278 виникла пожежа в бліндажі, в якому відпочивала чергова зміна. Станом на 14:00 год. 09.12.20 було розпочато розчищення згорівшого бліндажу та тушіння.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.12.20 № 752 призначено службове розслідування за фактом виникнення пожежі в бліндажі у районі відповідальності військової частини НОМЕР_1 .

За результатами службового розслідування за фактом виникнення пожежі в бліндажі у районі відповідальності військової частини НОМЕР_1 складено акт, затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 773 від 24.12.20.

В ході службового розслідування встановлено, що 07.12.2020 приблизно о 19.20 на спостережному посту «Космос», що знаходиться в районі відповідальності десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 внаслідок порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі в бліндажі сталась пожежа.

В цей час на спостережному посту несли службу троє військовослужбовці десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , а саме: кулеметник першого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_2 , гранатометник другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 , навідник другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_3 .

З пояснень матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_1 стало відомо, що 07.12.20 о 10:00 матрос ОСОБА_2 разом із матросом ОСОБА_1 заступили на бойове чергування на СП «Космос», про що було здійснено відповідний запис у Журналі спостереження. Відповідно до даного журналу, попередня зміна передавала новій зміні майно, яке було на позиції. О 18:00 матрос ОСОБА_2 заступив на бойове чергування на вогневу позицію. Приблизно о 18:30 матрос ОСОБА_3 пішов за їжею до будинку в смт. Зайцеве, де проживав особовий склад підрозділу. В цей час матрос ОСОБА_1 відпочивав у бліндажу та відповідно до графіку опалювання СП «Космос» перебував черговим опалювачем. Приблизно о 19:00 матрос ОСОБА_1 вийшов справити природні потреби та повертаючись підійшов до матроса ОСОБА_2 спитати як обстановка та зробив йому зауваження про знаходження на чергуванні без приладу нічного бачення та труби розвідника. Після чого вони відчули запах диму та матрос ОСОБА_1 пішов перевірити бліндаж і одразу ж повідомив матроса ОСОБА_2 , що сталася пожежа в бліндажу, взяв вогнегасник та почав гасити пожежу. Через те, що пожежу не вдалося загасити, вони почали виносити майно, яке знаходилось в бліндажі. Все майно евакуювати не вдалось, так як почали вибухати боєприпаси і вони відійшли на безпечну відстань.

З пояснень матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 , який приблизно о 17:40 приходів на спостережний пост «Космос» з метою заміни АКБ на радіостанцію, що в цей час вони бачили, як старший зміни спостережного поста «Космос» матрос ОСОБА_1 дістав пристрій з пластикових пляшок для куріння канабісу, після чого вжив наркотичну речовину та сховав пристрій до місця зберігання зброї. Про побачене не доповіли.

В своєму поясненні матрос ОСОБА_1 зазначає, що був старшим чергової зміни спостережного поста «Космос». Засоби спостереження (труба розвiдника, прилад нічного бачення, бінокль), колективна зброя та боєприпаси передавались по зміні відповідно до журналу спостереження, який згорів в бліндажі. Підствольний гранатомет ГП-25, який був закріплений за матросом ОСОБА_5 та також передавався по зміні. Під час чергування матроса ОСОБА_2 знаходився в місці обігріву особового складу та відповідач за опалення але не зважаючи на це самовільно не попередивши нікого залишив місце обігріву та пішов справляти природні потреби після чого підійшов до матроса ОСОБА_6 спитати стан справ, почув запах диму і побачив як горіла перекриття.

За результатами службового розслідування встановлено факт порушення Правил забезпечення пожежної безпеки і системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом МОУ від 02.04.19 № 143, згідно розділу ІІІ «Вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання», підрозділ 2 «Опалення».

Зокрема, згідно з п. 3 підрозділу «Опалення». для опалення наметів (бліндажів) на кожну добу призначаються окремі опалювачі, які проходять інструктаж з вимог пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалювання і додержуються їх під час чергування. Графіки чергувань опалювачів складаються окремо для кожного намету (бліндажа). Під час опалення наметів опалювачами проводиться огляд димарів щодо щільності їх з`єднання, дотримання безпечних відстаней до горючих елементів наметів, а також надійності кріплення клапанів отворів для встановлення димових труб.

Відповідно до п. 4 підрозділу «Опалення» контроль за печами та опалювальними котлами в підрозділах покладається на старшину та чергового роти, у штабі військової частини - на чергового штабу частини, в інших приміщеннях - на особу, призначену наказом командира військової частини.

Контроль за печами та опалювальними котлами в наметах, бліндажах покладається на командира підрозділу (старшого намету, бліндажа).

На момент виникнення пожежі, матрос ОСОБА_1 був призначений старшим зміни опалювачем, що підтверджується в поясненнях матроса ОСОБА_6 , ст. матроса ОСОБА_5 , отже матросом ОСОБА_1 порушено вимог правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення.

Обставинами, що призвели до порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі, є особиста недисциплінованість, порушення вимог протипожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення та незадовільне виконання службових обов`язків матросом ОСОБА_1 .

Виходячи з матеріалів службового розслідування вина гранатометника другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матроса ОСОБА_1 виражається в формі необережності, недотримання ним вимог статуту ЗСУ. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушенню, є необмеженість військовослужбовця, недотримання вимог статуту ЗСУ.

Завдано шкоди на загальну суму 221564,97 грн, а саме гранатометником другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матросом ОСОБА_1 було заподіяно майнових втрат на загальну суму 140543,80 грн, а саме (по службам):

майно служби РАО на суму 139280,80 грн: станок САГ-17 = 32227.2 грн; приціл ПАГ-17 № Т09976А -3847,80 грн; короб під постріли -1490 грн; 5,45 мм автомат АКС-74 № 6396706-89 33247 грн; 40 мм ГП-25 № 646218- 81341 грн; коробка для патронної стрічки на 250 патронів 827,5 грн; 5,45 мм патрон ПС 2521,50 грн; 7,62 мм патрон ЛПС 1399,50 грн; 12,7 мм патрон БС 4334,60 грн; 12,7 мм патрон БЗТ 1827,10 грн; 14,5 мм патрон МДЗ 5217,60 грн;

майно речової служби на суму 486 грн: костюм ВВЗ 354 грн; ковдра н/вовняна 132 грн;

майно служби РХБ захисту на суму 777 грн: протигаз 5МУ 777 грн.

Відповідно до п. 2 акту службового розслідування, за порушення вимог ст. ст. 11, 13, 15, 16, 17, 26, 127, 128, 187 Статуту внутрішньої служби Збройних України, статей 1,2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розділу 3 статті 2 пункт 4 Правил забезпечення пожежної безпеки системі Міністерства оборони України», затверджених наказом МОУ 02.04.2019, відповідно до п. «г» ст. 48, керуючись ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, гранатометника другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матроса ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «Попередження про службову відповідність».

Згідно з п. 10 резолютивної частини акту службового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 6 розділу ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» гранатометника другого відділення другого взводу десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матроса ОСОБА_1 притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини держави шкоди на суму 140543,80 грн.

За пп. 11.1 п.11 резолютивної частини акту службового розслідування помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 внести суми заподіяної шкоди до Книги обліку грошових стягнень та нарахувань та до книги втрат та нестач військової частини НОМЕР_1 , зокрема на гранатометника другого відділення другого взводу десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матроса ОСОБА_1 у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 140543,80 грн.

За пп. 12.1 п.12 резолютивної частини акту службового розслідування помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 вирахувати з грошового забезпечення та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% до повного погашення, зокрема, гранатометника другого відділення другого взводу десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_4 матроса ОСОБА_1 у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 140543,80 грн.

Згідно акту про відмову від ознайомлення з актом службового розслідування та наказом про результати службового розслідування, ОСОБА_1 відмовився від підпису аркушів ознайомлення про доведення акту службового розслідування від 24.12.20 та наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 773 від 24.12.20 з мотивів незгоди із матеріалами службового розслідування та його підсумками. За обставин відмови посадової особи від ознайомлення з актом службового розслідування та наказом, 04.01.21 в кабінеті № 2 командного пункту 35 окремої бригади морської піхоти (в/ч НОМЕР_2 ), м. Торецьк, Донецька область.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV; далі за текстом Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV; далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608; далі за текстом Порядок №608).

За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880 у трикратному розмірі відшкодовуються: за агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо, зокрема за агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування і до апаратури запасні частини, інструменти і приладдя до бронетанкової техніки, приціли (усіх типів), пальне, масла і мастила, спирти і спеціальні рідини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 2 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» від 03.10.2019 р. № 160-IX разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

За приписами ч.3 ст. 11 Закону № 160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно ч.ч. 1-2 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 8 Закону № 160-IX розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону № 160-IX за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

За приписами ч. 7 ст. 8 Закону № 160-IX, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Згідно п. 3 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач був обізнаний про факт та предмет проведення службового розслідування, що підтверджується наданими ним поясненнями в ході службового розслідування.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Таким чином, військовою частиною під час проведення службового розслідування за фактом пожежі додано довідки-розрахунки вартості майна, які відповідають фактичним втратам на підставі даних бухгалтерського обліку. Відтак, доводи представника позивача про те, що розмір майнової шкоди не підтверджений жодним документом, на увагу не заслуговують.

Крім того, в матеріалах службового розслідування наявна відомість доведення особовому складу десантно-штурмової роти про вимоги пожежної безпеки, а якій 06.09.20 ОСОБА_1 власноручно розписався. Отже аргументи представника позивача про те, що командуванням військової частини не було проведено для позивача інструктажу, є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Висновком службового розслідування було встановлено, що гранатометником другого відділення другого взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_1 заподіяно майнових втрат на загальну суму 140543,80 грн та заподіяно шкоду державі в цьому розмірі.

Протиправна поведінка особи полягає в невиконанні / неналежному виконанні обов`язків військової служби та службових обов`язків: особиста недисциплінованість, порушення вимог пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. Вина виражається у формі необережності та недотриманні вимог статусу ЗСУ.

Отже, доводи позивача, якими він обґрунтує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження протягом судового розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами.

Натомість, з матеріалів службового розслідування вбачається доведеним завдання позивачем прямої дійсної шкоди: поведінка позивача була протиправною та перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також відповідачем встановлено форму вини позивача, та обрано належний вид матеріальної відповідальності (підвищений).

Стороною позивача у позові вказано недостовірні відомості про те, що позивач й гадки не має, за що його притягнуто до матеріальної відповідальності, однак з матеріалів службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про його предмет та підстав, надавав пояснення під час розслідування та відмовився від ознайомлення з його результатами з мотивів незгоди з його підсумками. Водночас, стороною позивача не наведено жодного суттєвого та істотного аргументу проти викладених у акті службового розслідування висновків щодо причетності позивача до пожежі в бліндажі та причинно-наслідкового зв`язку із завданими державі збитками.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірного дозволу.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, доводи позивача у заяві про забезпечення позову не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, їх співмірність та збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб. Натомість, наразі вбачається, що застосуванням заходів забезпечення позову може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 157, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Скасувати вжиті ухвалою суду від 15.11.21 по справі № 420/16304/21 заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення / відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.21 № 29 «Про відшкодування завданих збитків державі» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.