Справа № 300/108/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/108/21 пров. № А/857/16838/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шевчук С.М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Біньковською Н.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач) здійснити переведення його з 15.12.2020 із пенсії за віком на пенсію державного службовця, зарахувавши час перебування на військовій службі до стажу державної служби в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позовні вимоги були задоволено частково. Скасовано рішення ГУ ПФУ №16 від 17.12.2020 про відмову ОСОБА_1 у переведенні його з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 24.04.1981 по 27.11.1982 та зобов`язано перевести його з 15.12.2020 на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон №3723-XII) згідно заяви від 15.12.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач немає, оскільки станом на 01.05.2016 у нього відсутній необхідний стаж державної служби 10 років. Також зазначає, що період строкової військової служби з 24.04.1981 по 27.11.1982 не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки військова служба не відноситься до категорій посад державних службовців. Період військової служби включається до стажу державної служби лише за умови, що державний службовець залишався у трудових відносинах з державним органом.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 з 2017 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача від 15.12.2020 щодо переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», ГУ ПФУ було прийнято рішення №16 від 17.12.2020 про відмову у переведенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав не зарахування до стажу державної служби періоду строкової військової служби з 24.04.1981 по 27.11.1982, оскільки така служба не відноситься до категорії посад державних службовців.

Зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 9 років 2 місяці, а саме : з 01.03.2007 по 29.02.2016 (начальник управління ветеринарної медицини в Косівському районі); з 01.03.2016 по 01.05.2016 (заступник начальника управління начальник управління відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в Косівському районі).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач станом на час звернення до пенсійного органу досягнув 63 років та має загальний стаж роботи понад 35 років, понад 10 років стажу державної служби на дату набрання чинності Законом №889-VІІІ, а тому наявні правові підстави для переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадяни гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статі 37 Закону №3723-XII, але за умови : у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Після набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладені у постановах від 02.04.2020 по справі №687/545/17, від 22.05.2020 по справі №263/9612/16-а, від 12.04.2021 по справі №591/3924/16-а та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 по справі №687/545/17.

Як видно із записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 займав посади державного службовця, зокрема, з 01.03.2007 по час звернення із заявою від 15.12.2020 до відповідача. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника управління начальника відділу безпечності харчових продуктів ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в Косівському районі.

Як встановлено судом, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 становить понад 9 років.

Стосовно зарахування до стажу державної служби проходження позивачем військової служби, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 передбачено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Отже час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З матеріалів справи видно, що позивач у період з 24.04.1981 по 27.11.1982 проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07.02.1983, ОСОБА_1 у період з 30.04.1981 по 28.11.1982 проходив службу в лавах Радянської армії.

Довідкою №434 від 10.12.2020, виданою Косівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, підтверджено проходження позивачем у період з 24.04.1981 по 27.11.1982 строкової військової служби у лавах Радянської армії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період проходження позивачем строкової військової служби у лавах Радянської Армії у період з 24.04.1981 по 27.11.1982 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Єдиною підставою відмови відповідачем позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» є недостатність стажу державної служби з підстав не зарахування до стажу державної служби періоду проходження строкової військової служби у лавах Радянської Армії.

Таким чином, враховуючи, що судовим розглядом підтверджено стаж державної служби позивача у період роботи з 24.04.1981 по 27.11.1982, колегія суддів зазначає, що з врахуванням цього періоду стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить більше 10 років.

Таким чином, оскільки позивач станом на час звернення до пенсійного органу досягнув 63 років та має загальний стаж роботи понад 35 років, понад 10 років стажу державної служби на дату набрання чинності Законом №889-VІІІ, тому наявні правові підстави для переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» згідно його заяви від 15.12.2020.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, відповідачем не спростована, а позивачем доведена наявність підстав для переведення позивача на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу».

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року по справі №300/108/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. І. Шинкар