Справа № 200/1454/21-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

17 грудня 2021 року

Київ

справа №200/1454/21-а

адміністративне провадження №К/9901/44013/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Бахмутсько- Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, індексу інфляції, 3 % річних, матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року надійшла до Верховного Суду 02 грудня 2021 року.

Ознайомившись з касаційною скаргою, колегія суддів приходить до висновку, що подана касаційна скарга не відповідає положенням пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не обґрунтовано підстав звернення до суду із касаційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Справу в суді першої інстанції розглянуто в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із припиненням виконання відповідачем постанови Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2008 року у справі № 2а-25570/08 про зобов`язання Управління ПФУ Донецької області перерахувати позивачу державну та додаткову пенсію відповідно до статей 49, 50, 54, пункту 4 статті 67, пункту 3 статті 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції від 19 грудня 2006 року з 01 жовтня 2008 року та щодо зменшення з 01 грудня 2011 року розміру пенсії всупереч постанови Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2008 року у справі 2а-25570/08.

Відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи вказані підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на частину четверту статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи як інваліда війни і ліквідатора ядерної аварії, так і особи, що подає касаційну скаргу. Також зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо відновлення порушеного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (інших ядерних аварій) та їх соціального захисту гарантованого Конституцією України і Законом України «Про статус та соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обмеження/звуження права на мирне володіння своїм майном, в даному випадку пенсійної виплати встановленої законом, компенсації моральної шкоди і її розміру та причинно-наслідкового зв`язку, відшкодування збитків і майнової шкоди та компенсації і стягнення моральної (немайнової) шкоди при порушенні немайнових прав.

Втім, колегія суддів вважає неприйнятними наведені скаржником підстави касаційного оскарження, оскільки загальні посилання на частину четверту статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження. Також недоречними є посилання скаржника на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки розгляд справи в суді першої інстанції здійснювалася за правилами загального позовного провадження.

Отже, посилання скаржником на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права не може бути підставою для перегляду судового рішення в касаційному порядку, оскільки не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження в розумінні статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, оскільки розгляд справи здійснено судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження, скаржнику слід навести підстави касаційного оскарження, визначені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

За таких обставин, касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення її недоліку шляхом подання до суду обґрунтування підстав касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Бахмутсько- Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, індексу інфляції, 3 % річних, матеріальної та моральної шкоди.

2. Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначено в мотивувальній частині ухвали.

3. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін