Справа № 120/13454/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2021 р. Справа № 120/13454/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з інформаційним запитом від 14.09.2021 про надання публічної інформації щодо відомостей які містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно позивача ОСОБА_1 . Вказаний запит відповідач отримав 14.09.2021 року в електронному вигляді та 21.09.2021 року засобами поштового зв"язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Проте, відповіді, у передбачений законом строк, позивач не отримав. Вважаючи, що право на інформацію включає в себе не лише право на її отримання, а й право на своєчасність її отримання, позивач звернувся до суду із цим позовом, вказуючи, що відповідачем так і не надано відповіді на його інформаційний запит від 14.09.2021 року, чим допущено протиправну бездіяльність.

Ухвалою від 25.10.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

Ухвалу суду про відкриття провадження в справі відповідач отримав 09.11.2021 року і у встановлений судом строк ( 23.11.2021 року ) представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, який надійшов до суду 25.11.2021 року. У відзиві відповідач вказує, що не визнає позов та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що інформаційний запит громадянина ОСОБА_1 від 14.09.2021 року отримано та зареєстровано в діловодстві 14.09.2021 року за вх.№3424. Даний запит доведено до розпорядника запитуваної інформації - першого відділу (м. Бершадь) Гайсинського РТЦК та СП. Відповідь на вищевказаний запит громадянину ОСОБА_1 надано начальником першого відділу Гайсинського РТЦК та СП від 27.09.2021 року вих.№813.

Також, 21.09.2021 року за вх.№3687 на адресу Гайсинського РТЦК та СП повторно надійшов інформаційний запит від громадянина ОСОБА_1 , відповідь на який надано 29.09.2021 року за вих.№820 начальником першого відділу (м. Бершадь) Гайсинського РТЦК та СП.

Представник відповідача зазначає, що у зв`язку із закінченням термінів дії сертифікатів електронного - цифрового підпису у відповідальних осіб та начальників районних територіальних центрів (та підпорядкованих їм відділів) за наповнення бази Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 29.08.2021, про що громадянин ОСОБА_1 повідомлений у кожній відповіді на запит, Гайсинський РТЦК та СП не має доступу до бази та станом на сьогоднішній день пакет документів для отримання нових ЕЦП знаходиться на опрацюванні та погодженні у вищестоящих органах.

Також вказує, що ОСОБА_1 повідомлено, що у разі надходження ЕЦП, запитувана інформація буде надана у повному обсязі та у визначений законом термін.

10.12.2021 позивачем подано до суду заяву про відвід судді Заброцькій Л.О.

Ухвалою суду від 13.12.2021 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_2 про відвід судді Заброцької Людмили Олександрівни. Адміністративну справу №120/13454/21-а передано для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, судді, яким буде здійснено вирішення питання про відвід.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду Віятик Н.В. від 15.12.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Заброцькій Л.О. відмовлено та передано адміністративну справу для продовження розгляду.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

14.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", з інформаційним запитом про отримання публічної інформації, у якому просив надати наступну інформацію:

1) всі без виключення відомості про мене, ОСОБА_1 , які внесені станом на день надання відповіді на даний інформаційний запит до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, включаючи відомості про стан здоров`я (у тому числі про встановлення, зміну групи інвалідності), що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку; відомості про виконання мною військового обов`язку та військово-облікові ознаки, перелік яких визначається Порядком ведення Реєстр), затвердженим володільцем Реєстру, службові відомості і т. ін.;

2) вказати окремий номер запису в Реєстрі щодо ОСОБА_1 та відомості про час, дату і про особу, яка здійснила вказаний запис (у електронній формі) відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Вказаний запит подано в електронному вигляді через електронну адресу Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

20.09.2021 ОСОБА_1 повторно подано аналогічний запит, який направлений на адресу відповідача засобами поштового зв"язку, і який був отриманий відповідачем 21.09.2021року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На вказаний інформаційний запит відповідач надав позивачу відповідь листом від 27.09.2021 №813, в якій зазначив наступну інформацію:

1. ОСОБА_1 , 1973 року народження включений до Реєстру ІТС «Оберіг» та отримав військово-ідентифікаційний номер (ВІН) 933500051 від 05.01.2020 року;

2. Станом на 23.09.2021 року запитуваної Вами інформації надати не має можливості, так як 29.08.2021 року закінчились строки дії електронно-цифрових підписів. З надходженням електронно-цифрових підписів запитувана інформація буде надана у визначений законодавством терміном.

У листі відповідача на адресу позивача від 29.09.2021 №820 зазначено, що розгляд інформаційного запиту буде здійснено у 15-ти денний термін після отримання нових електронних цифрових підписів на посадових осіб, які мають право доступу та користування ІТС «Оберіг». Станом на 29.08.2021 року строки дії електронно-цифрових підписів закінчилися.

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні інформації на запити про отримання публічної інформації протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті даної спірної ситуації, що склалась між сторонами, суд керується та виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначено у Законі України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI.

Відповідно до ст.1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6)юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини другої ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою ст. 6 Закону України Про доступ до публічної інформації, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, діючим законодавством України встановлено обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит у визначений Законом строк.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Статтею 23 Закону "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію, несвоєчасне надання інформації.

Таким чином, публічна інформація за своєю правовою природою є інформацією, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх повноважень та доступ до якої забезпечується зокрема шляхом надання інформації на запити. При цьому, певна інформація може мати правовий статус інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна, службова), доступ до якої визначається положеннями Закону.

Право доступу до інформації є необхідним елементом демократичної форми правління, яка ґрунтується, серед іншого, на вимогах прозорості, гласності та підзвітності в діяльності владних органів і службових осіб, яких народ уповноважив виконувати функції держави. Будь-які особи мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати на нього відповідь.

Суд зазначає, що надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер, у незалежності від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядників публічної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив до відповідача запити на інформацію від 14.09.2021 та повторно 20.09.2021. Факт отримання таких запитів відповідачем 14.09.2021 та 21.09.2021 не заперечується ( а.с. 21, 26 ).

Водночас, як зазначає відповідач у відзиві, ОСОБА_1 було надано відповіді на його запити, які оформленні листами від 27.09.2021 №813 та від 29.09.2021 №820, копії яких додано до відзиву.

Поряд з цим, суд зауважує, що в підтвердження направлення листів від 27.09.2021 №813 та від 29.09.2021 №820 на адресу ОСОБА_1 відповідачем не надано жодного доказу.

При прийнятті рішення суд враховує, що сам факт складання відповіді на запит не може вважатися наданням відповіді на запит в розумінні статті 20 Закону №2939-VI. Розпорядник інформації, отримавши запит на інформацію, зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів не лише скласти на нього відповідь, але й направити таку відповідь запитувачу інформації.

Суд зазначає, що відповідно до п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно з п.11 Правил поштові відправлення, залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення, поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п.2 Правил розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, абз.3 встановлено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Тобто, належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України не доведено належними доказами факт направлення відповіді на інформаційний запит позивача у 5-ти денний строк, а тому суд приходить до висновку, що останнім порушено строк надання відповіді на запит, передбачений ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, суд критично ставиться до посилань відповідача, як у відзиві, так і в листах від 27.09.2021 №813 та від 29.09.2021 №820, на неможливість надати запитувану позивачем інформацію в зв"язку з тим, що станом на 29.08.2021 року закінчився строк дії електронно - цифрових підписів та, що розгляд запиту буде здійснено у 15-ти денний термін, оскільки, суду не надано доказів на підтвердження наведених відповідачем обставин.

Так, суд констатує, що відповідачем не надано жодного доказу, що станом на 29.08.2021 року закінчилися терміни дії сертифікатів електронного - цифрового підпису у всіх відповідальних ( посадових ) осіб відповідача і вони не мають доступу до Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також, що станом на день направлення відзиву на позов нові електронного - цифрові підписи відповідальними особами відповідача не отримані.

В той же час суд зауважує, що станом на дату прийняття рішення в даній справі не подано доказів надання відповідачем повної відповіді на інформаційний запит позивача від 14.09.2021.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 у встановлений законом строк відповіді на інформаційний запит від 14.09.2021 з наданням запитуваної інформаціі в повному обсязі є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Гайсинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 14.09.2021, з наданням запитуваної інформаціі в повному обсязі, в порядку та в строки встановлені Законом України " Про доступ до публічної інформації" .

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваної бездіяльності суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені фактичні обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що позивач просив допустити до негайного виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо можливості звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині зобов`язання відповідача надати позивачу повну відповідь на його запит.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов'язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і відповідних витрат не поніс, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненадання ОСОБА_1 у встановлений законом строк відповіді на інформаційний запит від 14.09.2021, з наданням запитуваної інформаціі в повному обсязі.

Зобов`язати Гайсинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14.09.2021, з наданням запитуваної інформації в повному обсязі, в порядку та в строки встановлені Законом України " Про доступ до публічної інформації" .

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14.09.2021, з наданням запитуваної інформації в повному обсязі, в порядку та в строки встановлені Законом України " Про доступ до публічної інформації ".

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Гайсинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Соборна, 29, м. Гайсин, Вінницька область, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна