Справа № 120/18045/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

16 грудня 2021 р. Справа № 120/18045/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
10.12.2021 до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, доходжу висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, заявлені позивачем у цьому позові вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №120/1600/21-а зобов`язано Вінницький обласний військовий комісаріат підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 29.01.2020 та 01.01.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

Позивач зазначає, що на виконання цього судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовлено та направлено до Головного Управління пенсійного фонду оновлену довідку №ХЛ64346 від 06.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021.

Однак, на думку позивача, у вказаній довідці розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, що суперечить висновкам і рішенню суду у справі №120/1600/21-а та діючому законодавству.

Зокрема, судом з`ясовано, що у мотивувальній частині судового рішення від 07.06.2021 у справі № 120/1600/21-а, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд констатував про те, що з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Враховуючи викладене, Вінницький окружний адміністративний суд у справі № 120/1600/21-а дійшов висновку, що починаючи з 29.01.2020 року та з 01.01.2021 року у позивача виникло право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку основного розміру його пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Втім, як стверджує позивач, відповідач даних висновків суду не взяв до уваги, та на виконання судового рішення від 07.06.2021 видав йому довідку про розмір грошового забезпечення, у якій розмір посадового окладу та окладу за військовим званням визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Тобто, судом з`ясовано, що саме обставини неналежного виконання судового рішення відповідачем і змусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Отже, із наявних позовних матеріалів слідує, що між сторонами фактично не виник новий спір, а має місце продовження попереднього спору, який пов`язаний із обставинами виконання судового рішення у справі № 120/1600/21а та оскарження дій і рішень відповідача, вчинених ним як суб`єктом владних повноважень на виконання такого судового рішення.

При цьому суд вважає, що визначений позивачем у даній позовній заяві спосіб захисту своїх прав шляхом: «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із розрахунком посадового окладу і окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт…» є майже ідентичним тому способу захисту, який був визначений судом у рішення від 07.06.2021 у справі № 120/1600/21-а, а окремим акцентам, на які звертає увагу позивач щодо порядку розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, уже надавалась правова оцінка та зроблені відповідні висновки в мотивувальній частині судового рішення від 07.06.2021.

Тобто, у цій ситуації заявлені позивачем позовні вимоги фактично спрямовані на конкретизацію способу виконання судового рішення у справі № 120/1600/21-а, а не на вирішення нового спору.

Із цього приводу суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Водночас, розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд який його ухвалив. Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 382 - 383 КАС України.

Так, частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Крім того, саме в межах процедури виконання судового рішення суд згідно ст. 378 КАС України може встановити чи змінити спосіб і порядок його виконання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що КАС України передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287 КАС України).

Так, у постанові від 20.02.2019 року по справі N 806/2143/15 Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені правові норми КАС України (статті 382, 383) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (невиконанням) судового рішення в цій справі.

До того ж, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Заявлені у цій справі позовні вимоги фактично спонукають суд вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії видати нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, що вже було охоплено підставами позову у попередній справі № 120/1600/21-а.

Отже, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, позаяк при розгляді даних позовних вимог позивача суд не може зобов`язувати фактично виконувати інше рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі N 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Тобто, якщо позивач ОСОБА_1 вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі № 120/1600/21-а порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статтей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно ст. 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №826/13146/18, вирішуючи спір пов`язаний із виконанням судового рішення, у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення суду 07.06.2021 у справі №120/1600/21-а.

Наведене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Додатково суд звертає увагу позивача, що заявлена ним окрема позовна вимога про скасування довідки Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХЛ64346 від 06.07.2021 про розмір грошового забезпечення також не може бути предметом судового розгляду, позаяк відповідна довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 19 КАС України, яке може бути оскаржене в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст.ст. 243, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ст. 256 КАС України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович