Справа № 300/6183/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. справа № 300/6183/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №36-ФС від 03.09.2021,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ), звернулася до суду з позовною заявою до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №36-ФС від 03.09.2021.

20.10.2021 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області винесено оскаржувану постанову з порушенням вимог чинного законодавства на підставі акта перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №090463 від 29.07.2021 щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, а саме вимог стеттей 21-24 КЗпП України (використання праці без оформлення трудових відносин), відповідальність за яке передбачено абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України. Позивач вважає, що постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення винесено з порушенням чинного законодавства України, порушує її права, як підприємця та підлягає до скасування.

03.11.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням у ньому на відповідні норми права та твердження. Зокрема представник відповідача вказав, що 05.11.2020 на адресу Управління Держпраці в Івано-Франківській області листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 02.08.2021 № 8179/5/09-19-07-06-20 надіслано матеріали фактичної перевірки суб`єкта господарювання, а саме акт (довідка) фактичної перевірки від 29.07.2021 № 090463, за результатами фактичної перевірки у ФОП ОСОБА_1 , що слугувало підставою для прийняття рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. За результатами вказаної перевірки складено акт (довідка) № 090463 від 29.07.2021, згідно якого встановлено, що під час здійснення фактичної перевірки у позивача виявлено використання праці найманого працівника без укладення трудових угод. Так, перевіркою встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 не укладено трудовий договір. Відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.07.2021, встановлено, що вона працює у позивача протягом 12 років у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаді продавця за встановленим графіком роботи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та отримує заробітну плату в розмірі 6 000 гривень. Посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області встановлено порушення позивачем статей 21-24 КЗпП України. Крім того, Управління Держпраці в Івано-Франківській області листом №05-07/15-10/5285 від 06.08.2021 повідомило позивача про те, що посадовою особою отримано акт, за результатами проведеної перевірки, виявлено факт використання праці неоформлених працівників, що є підставою для накладення штрафних санкцій за порушення законодавства про працю відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України (поштове відправлення, згідно трекінгу відстежень сайту «Укрпошти», вручено позивачу 11.08.2021). За вказаних обставин представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с.44-51).

Позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

17.07.2001 державний реєстратор здійснив державну реєстрацію ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) як фізичної особи-підприємця, про що зробив запис в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця за №2 000948. Основний вид економічної діяльності: 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.13).

27.07.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взята на облік Головним управлінням ДПС Івано-Франківській області, Калуська ДПІ (м. Калуш) як платник податків; позивач перебуває на загальній системі оподаткування.

29.07.2021 посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області згідно направлень №№1919, 1920 від 29.07.2021 проведено перевірку по місцю проведення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт (довідку) за №090463 від 29.07.2021, в якому зафіксовано ряд порушень, в тому числі встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору з продавцем ОСОБА_2 .

Серед інших порушень в ході проведеної перевірки в акті зафіксовано:

- проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених роздрібних цін на такі напої, а саме згідно контрольних стрічок за 06.02.2021 о 13:19 год. реалізовано шампаньске «Коблево» 0,75л по ціні 100грн (згідно постанови КМУ №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» пляшка шампанського ємкістю 0,75л становить 109 грн), отримане згідно накладної №32325/36717 від 01.12.2020 постачальник ТЗОВ «Баядера Логістик», видаткова накладна №8830/8114 від 09.03.2021 постачальник «Баядера Логістик»;

- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться в реалізації дві пляшки настоянки на натуральних травах «AMBERIAL» 0,5л, вміст спирту 38% об. по ціні 170 грн за пляшку без марки акцизного податку встановленого зразка (термін придатності 18 місяців з дати розливу вказаної на пляшці виробником ТОВ «Національна горілчана компанія», дата реалізації 18.01.2019), акцизні марки наклеєні на пляшці серії 23 ААБЖ 04344801/19 24,122 грн, 13 ААБЖ 043444 01/19 24,122 грн. Згідно ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту , етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 зі змінами та доповненнями у разі зміни в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності. Згідно п.2 Постанови КМУ від 12.02.2020 №74 «Деякі питання маркування алкогольних напоїв» з 01.05.2020 запроваджені марки акцизного податку нового зразка для алкогольних напоїв вітчизняного та імпортного виробництва;

- фактичний допуск до праці найманих працівників без укладання трудового договору, а саме між підприємцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 .

Також в акті №090463 від 29.07.2021 зазначено термін діючої ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами у ФОП ОСОБА_1 дійсний до 25.03.2021, що не відповідачає дійсності. Згідно доданої позивачем ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами №2100741 від 19.03.2021 до матеріалів справи, термін дії якої з 25.03.2021 до 25.03.2022 (а.с.14-15).

03.09.2021 Головним управлінням Держпраці в Івано-Франківській області на підставі висновків акту №090463 від 29.07.2021, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (зі змінати) та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України винесено постанову про накладення штрафу №36-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 60 000 грн.

Позивач, вважаючи протиправною постанову відповідача від 03.09.2021 за № 36-ФС, звернулася в суд за захистом порушених прав із вимогою про визнання її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо порушень в ході проведеної перевірки судом встановлено наступне.

Доводи позивача про протиправність висновку посадових осіб податкового органу щодо виявлених порушень про проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених роздрібних цін, зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а також щодо терміну дії ліцензії на торгівлю тютюновими виробами не стосуються предмета розгляду даної адмінстративної справи, оскільки порушення податкового законодавства виявлені під час проведення фактичної перевірки є суб`єктивною думкою перевіряючого податкового органу, не входять до повноважень Управління Держпраці в Івано-Франківській області, а тому не потребує правових висновків суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Згідно пункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункту 86.1 статті 86 ПК України).

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Як встановлено судом вище, 29.07.2021 о 12:51 год. представниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку господарської діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 .

За результатами зазначеної перевірки представниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області складено акт (довідка) № 090463 від 29.07.2021, згідно якого встановлено порушення статей 21-24 Кодексу законів про працю України (а.с. 11-12).

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Порядок укладення трудового договору регламентовано статтею 24 КЗпП України. Так, відповідно до частини 1 вказаної статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно акту (довідки) № 090463 від 29.07.2021 представниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області встановлено, що під час здійснення фактичної перевірки у позивача виявлено використання праці найманого працівника без укладення трудового договору. Так, перевіркою встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 не укладено трудовий договір.

До акта (довідки) фактичної перевірки № 090463 від 29.07.2021 долучено пояснення ОСОБА_2 (а.с. 45).

Так, ОСОБА_2 в поясненні від 29.07.2021 зазначила про те, що вона працює у позивача 12 років за встановленим графіком роботи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та отримує заробітну плату у розмірі 6 000 гривень (а.с. 55).

При цьому, ФОП ОСОБА_1 в позовній заяві зазаначає, що за адресою АДРЕСА_1 в одному приміщенні здійснює підприємницьку діяльність також ОСОБА_2 . Між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди будівель від 01.03.2014, пролонгованої дії. Відповідно до якого, ОСОБА_2 надано у строкове безоплатне користування будівлі Крамниці, для здійснення підприємницької діяльності, а саме роздрібної торгівлі промисловими та продовольчими товарами з перевагою останніх (а.с.19-20). На підтвердження того, що ОСОБА_2 є підприємцем, а не продавцем ФОП ОСОБА_1 , позивачем додано витяг серії АВ № 130065 та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 (згідно якого 04.02.2014 ОСОБА_2 взято на облік як платника податків Головним управління ДПС в Івано-Франківській області, Калуське управління, Калуська ДПІ (Калуський район); основний вид економічної діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами), витяг з реєстру платників податків, податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, поданою 12.01.2021 ОСОБА_2 (а.с.21-24). Також до матеріалів адміністративного позову долучено накладні виписані на підпримця ОСОБА_2 , обгрунтовуючи здійснення торгівлі продовольчими товарами, а саме заказ на поставку №Ф0164786 від 17.07.2021 на суму 577,16 грн, заказ на поставку №Ф0164785 від 17.07.2021 на суму 3 136,20 грн, заказ на поставку №Ф0148116 від 03.07.2021 на суму 2 671,81 грн, видаткова накладна № 62836 від 30.06.2021 на суму 307,80 грн, заказ на поставку № Ф0140425 від 26.06.2021 на суму 1 441,20 грн, заказ на поставку « Ф0140426 від 26.06.2021 на суму 346,66 грн, видаткова накладна № 61431 від 26.06.2021 на суму 144,75 грн, видаткова накладна № 61015 від 25.06.2021 на суму 112,05 грн, рахунок на оплату № JО0Ц-029417 від 23.06.2021 на суму 540, 50 грн, видаткова накладна № п.п-010988 від 19.06.2021 на суму 1 005,82 грн, заказ на поставку № Ф0131997 від 19.06.2021 на суму 2 916,12 грн та книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) серії ДП № 0006188 ОСОБА_2 за місцем провадження господарської діяльності, а саме АДРЕСА_1 (а.с.25-35, 36).

Суд оцінивши дані докази в їх сукупності, погоджується з доводами позивача про те, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльністю в одному приміщенні з ФОП ОСОБА_1 . Однак, на противагу пояснень позивача, судом встановлено, що в той же час позивач здійснив фактичний допуск ОСОБА_2 до роботи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оскільки ОСОБА_2 підтвердила, що виконувала роботу продавця у позивача 12 років за встановленим графіком роботи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та отримує заробітну плату в розмірі 6 000 гривень, а також власноруч поставленими письмовими підписами на акті (довдці) № 090463 від 29.07.2021. Суд зазначає про те, що сам позивач, допустивши до виробничого процесу (будь-якого місця на території суб`єкта господарювання поза дозволеною зоною загального відвідування) незалежно від того, чи це обідня перерва, чи інший проміжок часу, фізичну особу, з якою не укладено трудовий договір, при проведенні перевірки повинен довести про те, що не використовує працю цієї особи як найманого працівника. Таких належних та достовірних доказів ні відповідачу, ні суду подано не було.

Суд зазначає, що акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї чи іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав позивача, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

В разі незгоди з контролюючим органом суб`єкт господарювання мав право оскаржити прийняте рішення.

Такий правовий висновок сформований Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 19.06.2020 по справі №140/388/19.

Суд звертає увагу, що виходячи з матеріалів справи, позивач заперечень на акт (довідку) фактичної перевірки від 29.07.2021 № 090463 не подавала, а тому погодилася із тими порушеннями, які зазначені в цьому акті, засвідчивши це власним підписом.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що при проведенні перевірки не враховано фактичні обставини, а саме: факт господарювання двох суб`єктів за адресою АДРЕСА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: підприємця ОСОБА_1 та підприємця ОСОБА_2 відповідно до договору оренди будівель від 01.03.2014.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України(надалі також КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності із приписами ч. 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставвини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до власноручних письмових пояснень працівника, наданих посадовим особам ГУ ДПС В Івано-Франківській області при здійсненні контролюючого заходу, у графі місце роботи, посада, найменування роботодавця, ОСОБА_2 зазначила, що працює на посаді продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а як роботодавця зазначила ФОП ОСОБА_1 .

А тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 здійснення підприємницької діяльності сумішала з роботою продавця в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 у ФОП ОСОБА_4 без укладення трудового договру.

Відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена статтею 265 КЗпП України.

Так, згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з Положенням про Управління Держпраці в Івано-Франківській області, затвердженим наказом Голови Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84, одним з основних завдань Управління Держпраці є здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Механізм накладення штрафів за порушення законодавства про працю визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

В даному випадку, 06.08.2021 Управління Держпраці в Івано-Франківській області листом № 05-07/15-10/5285 повідомило позивача, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-ти денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою особою вищезазначених документів з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) для вжиття заходів згідно вимог чинного законодавства (а.с. 56).

Відповідно до пункту 4 Порядок № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як встановлено судом вище, 03.09.2021 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову № 36-ФС, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 60 000,00 грн за виявлені порушення вимог статей 21-24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України та 16.09.2021 відправлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.55,56).

Зазначена постанова № 36-ФС від 03.09.2021 направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення ФОП ОСОБА_4 (а.с.61).

Згідно з обліковими даними Укрпошти, відправлення №340 від 16.09.2021, на ім`я ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) надійшло 18.09.2021 до відділення поштового зв`язку 77304, місто Калуш та 20.09.2021 вручене позивачу особисто під розпис (а.с.10).

А тому, ФОП ОСОБА_4 вважає, що таким чином відповідач порушив її права. Дана постанова винесена 03.09.2021, а надіслана позивачу 16.09.2021 з порушенням термінів, оскільки, як з`ясовано судом, вона надсилається протягом трьох днів з дня її складання.

Представник відповідача, спростовуючи даний факт, у відзиві зазаначив наступне. Посадовою особою Управління Держпраці при підготовці тексту зазначеної постанови допущено описку у даті її винесення. Так, при позначенні дати винесення оскаржуваної постанови зазначено « 03» вересня 2021 року замість правильного « 16» вересня 2021 року. Підтверджуючи вчинення технічної помилки працівником, додає копію протоколу засідання комісії з розгляду матеріалів позапланових заходів нагляду (контролю) з питань додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Комісія) від 16 вересня 2021 року, в якому зазначено, що однією із справ, які розглянуті на засіданні Комісії є справа про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_4 (а.с.58-59) Також, судом встановлено, а представником відповідача письмово обгрунтовано, що на звороті оскаржуваної постанови зазначено: документ, що підтверджує сплату штрафу, надати (надіслати) за адресою: АДРЕСА_3 , у строк до 16 жовтня 2021 року, тобто у строк встановлений законом (дата набрання законної сили) (а.с.8).

Враховуючи наведене, судом з`ясовано, що один примірник постанови № 36-ФС від 03.09.2021 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу у визначені Порядком № 509 строки.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова № 36-ФС від 03.09.2021 прийнята відповідачем в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, а тому в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови № 36-ФС від 03.09.2021 слід відмовити.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

відповідач - Управління Держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці (, вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.