Справа № 120/9528/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 р. Справа № 120/9528/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, що полягає у не включенні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", із урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.12.2017 № 532 позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, а наказом (по стройовій частині) від 28.12.2017 № 269 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 28.12.2017. Позивач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства на день звільнення з військової служби з ним мали провести розрахунок за усіма видами забезпечення. Разом з тим, на думку позивача, повного розрахунку не відбулося, а саме позивачу не виплатили грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-107 роки та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 120/4712/20-а позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017.

На виконання рішення суду 09.06.2021 відповідач виплатив позивачу грошову компенсацію за додаткові відпустки в сумі 10856,80 грн.

Не погоджуючись з нарахованою сумою, 23.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію про виплачені кошти, розрахунку суми із зазначенням складових. Листом від 09.07.2021 за № 350/163/369 відповідач повідомив, що вказана сума є компенсацією за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищенням нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік. Крім того, військова частина зазначила, що до розрахунку суми не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо включення до розрахунку суми грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Ухвалою суду від 18.08.2021 відкрито провадження у цій адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

15.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі Постанова № 889) граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Так, Наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція № 550). Відповідно до п. 8 цієї Інструкції винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідач зауважує, що за нормами чинного законодавства щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу одноразових додаткових видів грошового забезпечення, якими є і грошові компенсації за невикористані відпустки при звільненні.

Інших заяв по суті від сторін не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами доводи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого інженера відділу автоматизованих систем управління центру автоматизованих систем управління.

25.12.2015 позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.12.2017 № 532 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби" від 06.12.2016 № 1769-VIII, частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням підпункту "ї" пункту 1 частини восьмої цієї самої статті цього самого закону за пунктом "а" (у зв`язку із закінчення строку контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2017 № 269 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 28.12.2017.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 120/4712/20-а позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2014 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017.

На виконання рішення суду 09.06.2021 відповідач виплатив позивачу грошову компенсацію за не отримані додаткові відпустки в сумі 10856,80 грн.

23.06.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати інформацію про виплачені кошти, розрахунку суми із зазначенням складових та здійснити йому перерахунок компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищенням нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік та її виплату з включенням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, що виплачувалась на постійній основі у відповідності до Постанови № 889.

Листом від 09.07.2021 за № 350/163/369 відповідач повідомив, що вказана сума є компенсацією за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищенням нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік. Крім того, військова частина зазначила, що вказана винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та зазначив, які складові грошового забезпечення позивача входили до розрахунку при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також відповідач надав позивачу довідки розрахунку компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки позивача.

Відповідно до вказаних довідок до складу грошового забезпечення, з якого нараховувалася ОСОБА_1 грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки входили:

- оклад за військовим званням 120,00 грн;

- посадови оклад 970,00 грн;

- відсоткова надбавка за вислугу років (25%) 272,50 грн;

- надбавка за класність (2,5%) 24,25 грн;

- надбавка за таємність (15%) 145,50 грн;

- надбавка за особливі умови служби (7,5%) 72,75 грн;

- надбавка за шифри (10%) 97,00 грн;

- премія (450%) 4365,00 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 681,25 грн.

Позивач вважає, що не включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення до складу його грошового забезпечення, з якого було нараховано грошова компенсація за невикористані дні додаткових відпусток, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень. Відтак за захистом своїх прав та інтересів позивач звертається до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 вересня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

При цьому питання щодо складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17.

Так, у постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення

Тобто до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Як передбачено пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Отже, виходячи з положень Закону № 3551-ХІІ додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.

Підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Відповідно до п. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Як видно з матеріалів справи, при нарахуванні та виплату позивачу ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищенням нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік відповідач виходив з грошового забезпечення, без урахуванням щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою КМУ №889.

Отже, в межах даного спору надається оцінка складових грошового забезпечення, з якого виходив відповідач при нарахуванні та виплаті позивачеві компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної Постановою № 889, регулюється також Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони У країни № 550 від 24.10.2016 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) (далі Інструкції № 550).

Пунктом 2 Інструкції № 550 передбачено категорії військовослужбовців, яким здійснюється виплата винагороди та її розміри. З аналізу вказаної норми підзаконного внутрішньо-відомчого нормативно-правового акту чітко видно, що такий вид винагороди виплачується усім категоріям військовослужбовців.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Інструкції № 550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60% місячного грошового забезпечення.

Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)). Військовослужбовцям, які тимчасово вибули з військових частин зі збереженням посад за місцем служби, виплата винагороди не припиняється в разі вибуття: у відпустку зі збереженням грошового забезпечення за час перебування у відпустці; на лікування за час перебування на лікуванні (за період, коли їм виплачувалося грошове забезпечення) та за час звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою; у службове відрядження одиночним порядком, у тому числі на збори, курси, навчання, або в складі підрозділу за час перебування у відрядженні (пункт 4 Інструкції № 550).

З аналізу вказаної норми вбачається, що виплата щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, введеної Постановою № 889, здійснюється з дня видання наказу про призначення на посаду і до дня звільнення. При цьому вона виплачується незалежно від того, чи перебуває особа на лікуванні, у відрядженні, відпустці, навчанні тощо. Тобто дана грошова винагорода виплачується на постійній основі та не залежить від будь-яких додаткових критеріїв чи обставин, які військовослужбовець має виконати понад свої обов`язки, а тому вона носить постійний характер.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.12.2021 у справі № 120/3910/21-а.

Крім того, пунктом 2 наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 № 44 "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році" визначено, що місячне грошове забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) у 2016 році виплачувати з розрахунку:

- основні види грошового забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років);

- надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) всім військовослужбовцям 50%;

- премія (визначено розміри премій по тарифним розрядам);

- щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення на місяць усім військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби).

Аналогічним чином визначено розміри та порядок виплати щомісячно грошового забезпечення наказом Міністра оборони України від 09.02.2017 № 88 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік"

Таким чином, органом виконавчої влади в особі Міністерства оборони України на кожен рік визначено щомісячні складові грошового забезпечення та їх чіткий розмір, серед яких зазначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, визначена Постановою № 889, у розмірі 60% місячного грошового забезпечення на місяць, виплачується щомісяця усім військовослужбовцям. А тому така винагорода носить постійний характер, адже командир нижчого рівня, яким є командир військової частини, зобов`язаний виконати наказ вищестоящого командира Міністра оброни України, та не може самостійно визначити менший розмір винагороди при настанні певних умов, в той час як наказом Міністра оборони України вже визначено на відповідний рік сталий розмір виплати 60% усім військовослужбовцям.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

На виконання рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 120/4712/20-а відповідач виплатив позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік в сумі 10856,80 грн.

При цьому, як видно з матеріалів справи, позивачу перед звільненням на постійній основі нараховувалась та виплачувалась щомісячно додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення на підставі Постанови № 889.

Разом з тим відповідач таку додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою № 889, не включив до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову компенсацію за не отримані додаткові відпустки.

Відмова відповідача ґрунтується на нормах Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260. Так, за змістом пункту 38.1 розділу XXXVIII цієї Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічні норми щодо не включення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за не отримані додаткові відпустки, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595, видана на виконання Постанови № 889.

Втім, застосовуючи вищезазначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за не отримані додаткові відпустки, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Зокрема, частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та можуть бути змінені лише законодавцем.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17, від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, а також від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення військовослужбовців застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах від 24.10.2018 у справі № 820/3211/17, від 10.05.2019 у справі № 820/5285/17, від 16.05.2019 у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17, від 19.09.2019 у справі № 826/14564/17, від 22.10.20119 у справах № 826/2447/18 та № 520/3505/19, від 31.10.2019 у справі № 826/3397/17, від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19, від 10.07.2020 у справі № 760/8406/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчать матеріали справи, зокрема довідка відповідача про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби, позивачу на постійній основі перед звільненням з військової служби нараховувалась та виплачувалась щомісячно додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення на підставі Постанови № 889, а тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду за результатами розгляду справи № 826/3398/17 (постанова від 31.07.2019).

Таким чином, відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано грошову компенсацію за не отримані додаткові відпустки, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена Постановою № 889.

З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, передбаченої Постановою № 889, до складу грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 , з якого йому було нараховано грошову компенсацію за не отримані додаткові відпустки.

Як наслідок, з метою забезпечення захисту та відновлення порушених прав позивача, є підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за не отримані додаткові відпустки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини (серед інших справа "Yvonne van Duyn v. Home Office" (Case 41/74 van Duyn v. Home Office)) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави. Який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 291, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2009 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2014 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2009 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
2) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).
Повне судове рішення складено 16.12.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович