Справа № 420/19008/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ідентифікаційний код 14321802, 65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 1), Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (ідентифікаційний код 43206931, 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 3а) за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вулиця Канатна, 83, Одеса, Одеська область, 65000) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 11 жовтня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ідентифікаційний код 14321802, 65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 1), Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (ідентифікаційний код 43206931, 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 3а), в якій позивач просив:

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 30.01.2020 року по 23.04.2020 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати здійснити таке нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати за період з 24.04.2020 року по 01.08.2021року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати здійснити таке нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати нарахувати таку одноразову грошову допомогу та виплатити недоплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати нарахувати таку грошову компенсацію та виплатити недоплачену його суму;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати нарахувати таку грошову компенсацію та виплатити недоплачену його суму;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати нарахувати таку грошову допомогу та виплатити недоплачену його суму;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування під час складання грошового атестату № 9 щодо ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року;

Зобов`язати Регіональне управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо позивача новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року;

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо неврахування під час складання довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.08.2021 року № 11/8, розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року та зобов`язати Регіональне управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо позивача нову довідку.

Також у позовній заяві позивач просив зобов`язати Регіональне управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він з 23.09.2013 року по 23.04.2020 року проходив військову службу в Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України та у період з 24.04.2020 року по 01.08.2021 року Регіональному управлінні Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, та був звільнений з військової служби у запас Збройних Силах України 01.08.2021 року згідно з наказом голови Державної прикордонної служби України від 30.06.2021 року № 609-ОС.

Наказом від 30.07.2021 року № 166-ОС позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та передбачено виплатити позивачу грошову компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік; одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби; грошову компенсацію за 98 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки.

Також у цьому наказі наведено, що позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік отримав. Після звільнення позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі офіцерського складу Збройних Сил України.

Позивач зазначив, що під час військової служби у період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року позивачу невірно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата (грошове забезпечення) та відповідно, грошова допомога на оздоровлення при наданні основної відпустки за 2020 та 2021 роки, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, грошова компенсація невикористаної щорічної основної відпустки при звільненні з військової служби, грошова компенсація невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій при звільненні з військової служби, матеріальна допомога на оздоровлення.

Позивач вважає, що відповідачем невірно визначено розмір його посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 року, розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Так, згідно з п. 4 Постанови № 704 в редакції, чинної на момент її прийняття визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У подальшому в п. 4 постанови були внесені зміни в редакції п. 6 постанови КМУ № 103.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМУ № 103.

На думку позивача, з дня набрання сили постанови у справі № 826/6453/18 діє редакція п. 4 постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін. При цьому порядок дій, який повинні вчинити відповідач у зв`язку з втратою чинності положення п. 6 постанови № 103 та змін до п. 4 постанови № 704 не змінився, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 року по справі № 160/8324/19.

Таким чином позивач вважає, що з 30.01.2020 року, з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду по справі № 826/6453/18 по день звільнення 01.08.2021 року позивач має право на визначення розміру його посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року) на тарифні коефіцієнти, визначені постановою № 704. Але йому заробітна плата нараховувалась та виплачувалась відповідно до п. 6 постанови № 103, тобто із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Тому позивач вважає, що він має право на перерахунок розміру заробітної плати (грошового забезпечення), з якого йому призначена пенсія та всіх здійснених йому виплат, що є підставою для видачі і направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.08.2021 року № 11/8, розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.08.2021 року № 11/8, розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року.

До суду 05 листопада 2021 року надійшов відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що чинною редакцією п. 4 постанови № 704 є, якою розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а примітки до Додатків постанови № 704, в яких залишено розрахункову величину не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року не є нормативно-правовим актом та носять інформаційний характер.

Крім того, відповідач наголосив на тому, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 був скасований п. 6 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року в частині, який стосувався прав військових пенсіонерів та звужував гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення вказаної категорії осіб, але вказана постанова суду не мала жодного відношення до п. 4 постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року. В мотивувальній частині цього судового рішення зазначено, що п. 6 постанови № 103 належить скасуванню за виключенням змін, що вносяться до п. 2 ч. 3 вказаних змін: щодо набрання чинності постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 з 01.03.2018 року, які залишити в силі.

Також відповідач звернув увагу, що досліджуючи, зокрема чинну постанову КМУ № 704, то можна побачити п. 4 в редакції постанови КМУ № 103, який законодавець досі не змінив, тому відповідач вважає, що він правомірно застосував положення п. 4 в редакції постанови № 103.

Окрім того, відповідачем наголошено, що положення Закону № 1774-УІІ вказують, що при обчисленні грошового забезпечення не застосовується мінімальна заробітна плата (її частина) як розрахункова величина, що відповідає висновкам ВП Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 240/4946/18.

Також 05 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що зміст приміток до додатків 1 та 14 до постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність до п. 4 постанови КМУ № 704 в редакції постанови КМУ № 103, але такі примітки не є нормативно-правовим актом. При цьому вказані недоліки були виправлені постановою КМУ від 28.10.2020 року № 1038. Також відповідач звернув увагу, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат відповідно до положень Закону України № 1774-УІІ, який не втратив чинність та має вищу юридичну силу за постановою КМУ № 704.

До суду 17 листопада 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзиві відповідачів, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

У свою чергу Регіональне управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) 23 листопада 2021 року подала до суду заперечення, відповідно до яких наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду не надала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено паспортом серії НОМЕР_4 .

Суд встановив, що згідно з витягу з наказу начальника Південного регіонального управлінні Державної прикордонної служби України від 08.10.2013 року № 296-ОС, позивача зараховано у списки особового складу управління з 07 жовтня 2013 року, та відповідно до витягу з наказу начальника Південного регіонального управлінні Державної прикордонної служби України від 21.05.2020 року № 151-ОС полковника юстиції ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу по Південному регіональному управлінні з 24.05.2020 року.

Відповідно до послужного списку позивача, з 24.04.2020 року по 01.08.2021 року позивач проходив військову службу в Регіональному управлінні Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України на посаді помічника начальника регіонального управління з питань запобігання та виявлення корупції.

Суд встановив, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас Збройних Силах України 01.08.2021 року згідно з наказом голови Державної прикордонної служби України від 30.06.2021 року № 609-ОС.

Відповідно до витягу з наказу начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2021 року № 166-ОС, капітана 1 го рангу ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 01 серпня 2021 року та вказаним наказом передбачено виплатити позивачу грошову компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік; одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби; грошову компенсацію за 98 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки. Також у цьому наказі наведено, що позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік отримав.

Позивачем отримано грошовий атестат № 9 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби перед місцем звільнення для призначення пенсії, та на підставі вказаних документів, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі офіцерського складу Збройних Сил України.

Також позивачу видані довідки про розрахунок вихідної допомоги при звільненні відповідно до пп. 1 п. 9 розділу У «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 25.06.2018 року № 558, про грошову компенсацію невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки.

Відповідачами визнано, що у спірний період посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача нарахований та виплачений відповідно до п. 4 постанови КМУ № 704 з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року шляхом множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13,1 4, тобто в редакції п. 6 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року.

Позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено розмір його посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 року, розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМУ № 103.

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 вказаної статті Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 цього Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 цього Закону, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців» (далі - Постанова КМУ №704).

Постановою КМУ № 704 затверджено, зокрема: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Так, до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови КМУ № 704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Згодом постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020р. №1038, яка застосовується з 01.10.2020р., примітки в додатках 1, 12, 13 і 14 до ПКМУ №704 викладені в новій редакції, відповідно до якої посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. №704.

Суд встановив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, яка набрала законної сили 29.01.2020 року, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідачі у відзиві на позовну заяву звернули увагу на мотивувальну частину постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, а саме на її частину: <…Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи в частині позовних вимог, а тому, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, які залишити в силі…>.

Дослідивши зміст постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, суд встановив, що у п. 2.ч 3 додатку, в якому перелічені постанови КМУ, до яких вносилися зміни пунктом 6 постанови КМУ № 103 зазначено про те, що « у пункті 10 цифри і слова "1 січня 2019 року" замінити цифрами і словами "1 березня 2018 року"», тобто про дату набрання чинності постанови КМУ № 704.

В той же час, в новій редакції п. 4 постанови № 704 був викладений пунктом1 частини 3 вказаних змін, про що застереження у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 не зазначено, отже суд доходить висновку, що з 29.01.2020 року дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови КМ України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції, та наведені доводи відповідачів відхиляються судом.

Таким чином, з відновленням дії пункту 4 постанови КМУ №704 у його первісній редакції, слід врахувати, що нею визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, що складає 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року, отже у випадку, коли у календарному році, в якому застосовуються положення пункту 4 постанови КМУ №704 в такій редакції, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати, то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується та має бути застосована розрахункова величина 50 % розміру мінімальної заробітної плати.

Суд враховує, що у позовній заяві позивач просить здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення та здійснених виплат, які розраховуються виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01 січня календарного року).

Проте, згідно з п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, що під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, немає законодавчо визначених підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Судом також враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 по справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають».

Також, згідно з висновків Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2021 року по справі № 200/3774/20-а, зазначено, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Також, згідно висновків Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2021 року по справі № 200/3774/20-а, зазначено, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року.

Наведений висновок повторений в постанові Верховного Суду у справі № 480/5496/20 від 10.09.2021 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачами не була допущена протиправна бездіяльність при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення за спірний період, тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язання здійснити таке нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум, є неправомірними та не належать задоволенню.

Решт позовних вимог також не належать задоволенню, оскільки суд дійшов висновку, що відповідачем Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України правомірно нараховано посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача, розмір якого враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за дні невикористаної відпусти та при виплати грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки.

Також не належать задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправну бездіяльність Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо ненарахування під час складання грошового атестату № 9 щодо ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року та зобов`язання виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо позивача новий грошовий атестат, та визнання протиправну бездіяльність щодо неврахування під час складання довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.08.2021 року № 11/8, відповідного розміру грошового забезпечення та зобов`язання виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо позивача нову довідку, оскільки, по-перше такі вимоги є передчасними, та судом не встановлено правомірності вимог позивача щодо розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017року № 704, за період з 30.01.2020 року по 01.08.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на приписах норм матеріального права, а тому не належать задоволенню в повному обсязі.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, позивач звільнений від сплати судового збору, та відсутні витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не належать компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Також з урахуванням того, що рішення ухвалено не на користь позивача, відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ідентифікаційний код 14321802, 65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 1), Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (ідентифікаційний код 43206931, 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 3а) за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вулиця Канатна, 83, Одеса, Одеська область, 65000) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити певні дії,- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.