Справа № 420/19060/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність, дії та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1, військової частини НОМЕР_1 , відповідача 2, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність вiйськової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року (включно);

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 iндексації грошового забезпечення за період з січня 2018 року (включно) по 28.02.2018 року;

- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо зміни базового місяця (місяця підвищення посадових окладів) для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 січня 2008 року, при її обчисленні з січня 2018 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок окладів) для її нарахування - сiчня 2008 року;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (код юридичної особи в ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок окладів) для її нарахування - січня 2008 року, а за період з 01.03.2018 року по 10.06.2020 року провести донарахування та здійснити виплату індексації грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат та застосовуючи правила, зазначені у абзаці 4 пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у сумі - 4 000 гривень стягнути на його користь з вiдповiдачiв, за рахунок бюджетних асигнувань останніх.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача

Поданий позов обґрунтовувався тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 05.08.1979 р. по 10.06.2020 р. Останнє місце проходження військової служби військова частина НОМЕР_3 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України.

За період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. позивач також перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 01.12.2015 р. по грудень 2017 року включно, під час проходження служби у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України.

Однак, на день звільнення, позивач не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України та у військовій частині НОМЕР_3 , а саме йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. (включно), а в період з 01.03.2018 р. по 10.06.2020 р. (день виключення зі списків особового складу) така виплачувалась у неповному обсязі, внаслідок безпідставної зміни відповідачами базового місяця (тобто місяця підвищення посадових окладів).

Позивач звертався до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, у яких просив здійснити йому виплату індексації грошового забезпечення за відповідні періоди проходження служби та надати довідки iз помісячним розрахунком індексації та зазначенням базового місяця для нарахування такої.

Відповіддю військової частини НОМЕР_1 вiд 28.01.2021 р. за № 190/93 позивача повідомлено, що в період з 01.01.2016 р. по 11.01.2018 р. індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась через неналежне фінансування, а оскільки механізму виплати індексації грошового забезпечення за попереднi перiоди немає, то підстав для її нарахування також немає.

Відповідач 2, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, у своїй відповіді від 11.03.2021 р. за № 305/474 вiд 11.03.2021 р., яка надійшла до позивача 05.04.2021 р. також повідомив, що внаслідок відсутності порядку виплати індексації грошового забезпечення за минулий період така виплата не здійснювалась, але за 2018 рік позивачеві виплачена індексація у сумі 658,55 грн., у 2019 році у сумі 1 930,15 грн., а у 2020 році у сумі 1 154,72 грн. При цьому позивач ствреджує, що відповідач 2 для обрахування індексації грошового забезпечення протиправно змінив базовий місяць січня 2008 року.

(б) Позиція Відповідача - Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України
17.11.2021 р. від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що пунктом 1 постанови №1013 було передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників, при цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Проте, згідно із п. 3 постанови №1013 :«Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078». Отже, вказаною постановою Урядом фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних сіток) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з 01.01.2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

(в) Позиція позивача:
23.11.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній наполягав на задоволенні позову з обставин зазначених в ньому

ІІІ. Процедура та рух справи
18.10.2021 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Справу суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 05.08.1979 р. по 10.06.2020 р. Останнє місце проходження військової служби військова частина НОМЕР_3 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України.

За період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. позивач також перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 01.12.2015 р. по грудень 2017 року включно, під час проходження служби у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України.

20.01.2021р. ОСОБА_1 звертався до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, у яких просив здійснити йому виплату індексації грошового забезпечення за відповідні періоди проходження служби та надати довідки iз помісячним розрахунком індексації та зазначенням базового місяця для нарахування такої.

Відповіддю військової частини НОМЕР_1 вiд 28.01.2021 р. за № 190/93 позивача повідомлено, що в період з 01.01.2016 р. по 11.01.2018 р. індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась через неналежне фінансування, а оскільки механізму виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає, то підстав для її нарахування також немає.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України у своїй відповіді від 11.03.2021 р. за № 305/474 вiд 11.03.2021 р., також повідомив, що внаслідок відсутності порядку виплати індексації грошового забезпечення за минулий період така виплата не здійснювалась, за 2018 рік позивачеві виплачена індексація у сумі 658,55 грн., У 2019 році у сумі 1 930,15 грн., а у 2020 році у сумі 1 154,72 грн.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, у зв`язку з чим, за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

V. Джерела права та висновки суду
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Грошове забезпечення військовослужбовців врегульовано статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 цієї статті передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення".

За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч.2 ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абз.8 п.4 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу їх платника. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 12 грудня 2018 року - справа №825/874/17, від 19 червня 2019 року - справа №825/1987/17, а також в постанові від 19 липня 2019 року - справа №240/4911/18.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013року №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України "Про оплату праці" такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

На підставі викладеного, суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

З огляду на відповідь військової частини НОМЕР_1 вiд 28.01.2021 р. за № 190/93 позивача повідомлено, що в період з 01.01.2016 р. по 11.01.2018 р. індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась через неналежне фінансування, а оскільки механізму виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає, то підстав для її нарахування також немає. Відповідно до відповіді Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 11.03.2021 р. за № 305/474 внаслідок відсутності порядку виплати індексації грошового забезпечення за минулий період така виплата не здійснювалась, за 2018 рік позивачеві виплачена індексація у сумі 658,55 грн., У 2019 році у сумі 1 930,15 грн., а у 2020 році у сумі 1 154,72 грн.

У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що Законом України Про індексацію грошових доходів населення та Порядком №1078 чітко визначено правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у тому числі і на військову частину НОМЕР_1 та Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року (включно) та визнання протиправною бездіяльності Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 iндексації грошового забезпечення за період з січня 2018 року (включно) по 28.02.2018 року і зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року та зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (Код юридичної особи в ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, а за період з 01.03.2018 року по 10.06.2020 року провести донарахування здійснити виплату індексації грошового забезпечення, тa із врахуванням раніше проведених виплат та застосовуючи правила, зазначені у абзаці 4 пункту 5 Порядку № 1078.

Щодо застосування місяця підвищення окладу (базового місяця) січень 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто, він є базовим для обчислення індексу споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Тобто, з абзацу 4 пункту 5 постанови №1078 вбачається, що у випадку, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця (різниця між окладами до та після підвищення) є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення (яка мала би бути нарахованою, якщо б не було підвищення окладу), то індексація в цьому випадку дорівнює 0.

Однак, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця є меншим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення окладу. Оскільки зміна тарифних ставок (окладів) з 2008 по березень 2018 року не відбулася, для вирішення вказаних позовних вимог позивача має значення розмір індексації його грошових доходів, який обчислюється з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Щодо порядку нарахування індексації грошового забезпечення після березня 2018 року.

Сторони не заперечують проти того факту, що з березня 2018 року відбулося підвищення посадового окладу позивача на підставі Постанови КМУ №704. Таким чином, березень 2018 відповідно до вимог абз. першого п.5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100%.

Згідно з абз. другим п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця , наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по грудень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

В свою чергу абз. третій, четвертий, шостий п.5 Порядку №1078 встановлюють , що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених в абз. першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві ( з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного в п.1-1 цього Порядку.

Отже при вирішенні питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базового місяця) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому до чергового підвищення окладів до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п.1-1 Порядку №1078.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018, на думку суду, відповідач 2 повинен був враховувати не лише норми абзаців 1-2 пункту 5 Порядку №1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок значення індексу споживчих цін у місяці, у якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100%, а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Такий підхід відповідач 2 може застосовувати тільки з огляду на невірно нараховану позивачеві суму індексації (через протиправно змінений базовий місяць) оскільки за його розрахунками, сума індексації грошового забезпечення позивача не перевищує розмір підняття грошового забезпечення у березні 2018 року.

Отже з березня 2018 року повинна застосовуватися сума фіксованої індексації (різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу), яка виплачується до наступної зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), а березень 2018 року є базовим.

При цьому суд звертає увагу, що з огляду на відзив відповідач чітко зазначає свою позицію про відсутність підстав застосовувати до правовідносин з січня по грудень 2015 року, базовий місяць - січень 2008. Таким чином, відповідач підтверджує існування спору між ним та позивачем на час розгляду цієї адміністративної справи щодо визначення базового місяця для нарахування індексації .

Варто зазначити, що нарахування індексації грошового забезпечення позивачеві протягом березня 2018 року червня 2020 року здійснювалося без врахування різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу, що підтверджує факт існування спору щодо визначення базового місяця січень 2008.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач повинен був позивачу за період з 01.01.2016 по 10.06.2020 нарахувати індексацію грошового забезпечення з огляду на базові місяці підвищення тарифних ставок (окладів) січень 2008 року та березень 2018 року із врахуванням раніше проведених виплат та у відповідності до правил, зазначених у абз. четвертому пункту 5 Порядку 1078.

VI. Розподіл судових витрат
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Попередньо у пункті третьому позовної заяви позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Суд встановив, що позивач уклав договір про надання правничої допомоги №182-21 від 27.09.2021р. з адвокатом Хлопецьким О.О.

На підтвердження наявності витрат на правничу допомогу з боку позивача надано до суду:

-копію Договору вiд 27.09.2021 р. № 182-21 про надання ОСОБА_1 правничої (правової) допомоги;

- узгоджений перелік правових послуг та їх вартості в рамках Договору про надання правової допомоги від 27.09.2021 р. № 182-21;

-акт виконаних робіт від 01.10.2021р.

- довідку про проведення готівкової оплати від 01.10.2021р на суму 4000 грн.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу, сплачених позивачем адвокату Хлопецькому О.О.

Посилання у акті прийому-передачі юридичних послуг на те, що представником позивача було потрачено шість годин на написання позовної заяви суд вважає необґрунтованим, оскільки текст позовної заяви, який у переважній більшості складається з відтворення змісту клопотань та запитів позивача та відповідей на них а також з цитування норм законодавства та судової практики, свідчить про завищення представником часу, який був необхідний на написання такої позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не надав до суду обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а у відзиві на позовну заяву заперечував щодо вимоги стосовно розподілу судових витрат.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд враховує, що даний спір не є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, а тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

При цьому, враховуючи, що суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача належить 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу 2 000, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити.

- визнати протиправною бездіяльність вiйськової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року (включно);

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 iндексації грошового забезпечення за період з січня 2018 року (включно) по 28.02.2018 року;

- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо зміни базового місяця (місяця підвищення посадових окладів) для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 січня 2008 року, при її обчисленні з січня 2018 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по грудень 2017 року з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок окладів) для її нарахування - сiчня 2008 року;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (код юридичної особи в ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок окладів) для її нарахування - січня 2008 року, а за період з 01.03.2018 року по 10.06.2020 року провести донарахування та здійснити виплату індексації грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат та застосовуючи правила, зазначені у абзаці 4 пункту 5 Порядку № 1078.

2. Cтягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 Код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) та Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, 03168; код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) суму сплачених судових витрат в розмірі 2000 (дві тисячі),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код юридичної особи в .

Відповідач 2: Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України, адреса: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, 03168, код юридичної особи в .

Суддя Бойко О.Я.