Справа № 380/767/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/767/21 пров. № А/857/13061/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгої О. І.
суддів -Запотічного І. І.
Матковської З. М.

секретар судового засідання Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Стасишина Романа Мироновича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех», про ухвалення додаткового судового рішення у справі №380/767/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2021 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області:

№ 2152137/20779451 від 19.11.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 28.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 2152138/20779451 від 19.11.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 02.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 2152139/20779451 від 19.11.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 09.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 2152141/20779451 від 19.11.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №13 від 19.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 2152140/20779451 від 19.11.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 30.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України:

зареєструвати податкову накладну № 10 від 28.09.2020 (продавець - ТзОВ НВФ «Інотех»; покупець - ПП «Тайфун-Плюс») в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 03.11.2020;

зареєструвати податкову накладну №11 від 02.10.2020 (продавець - ТзОВ НВФ «Інотех»; покупець - ПП «Тайфун-Плюс») в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 03.11.2020;

зареєструвати податкову накладну №12 від 09.10.2020 (продавець - ТзОВ НВФ «Інотех»; покупець - ПП «Тайфун-Плюс») в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 03.11.2020;

зареєструвати податкову накладну №13 від 19.10.2020 (продавець - ТзОВ НВФ «Інотех»; покупець - ПП «Тайфун-Плюс») в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 16.11.2020;

зареєструвати податкову накладну №14 від 30.10.2020 (продавець - ТзОВ НВФ «Інотех»; покупець - ПП «Тайфун-Плюс») в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 16.11.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року адміністративний позов задоволено

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (апеляційне провадження №А/857/13061/21) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 380/767/21 без змін.

15 листопада 2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) Стасишиним Романом Мироновичем, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех», було надіслано до апеляційного суду заяву про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2 250 грн.

Учасники справи в судове засідання на розгляд справи не з`явились.

Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи наведені в заяві та докази надані скаржником, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто, за змістом ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Також, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Заявником разом з поданою заявою, надано до суду апеляційної інстанції для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу наступні документи: договір №01-10/21 про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року; замовлення від 01.10.2021 (Додаток №1 до Договору №01-10/21 про надання правової допомоги від 01.10.2021); акт про надання правової допомоги від 07.10.2021 за Договором №01-10/21 про надання правової допомоги від 01.10.2021; замовлення від 08.11.2021 (Додаток №1 до Договору №01-10/21 про надання правової допомоги від 01.10.2021); акт про надання правової допомоги від 12.11.2021 за Договором №01-10/21 про надання правової допомоги від 01.10.2021.

Однак, жодного документу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) для підтвердження здійснених витрат представником позивача не надано.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б достовірно підтверджували саме факт понесених Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех» витрат на правничу допомогу.

Поряд з цим, слід вказати також на те, що згідно з п. 4.3 Договору №01-10/21 про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року, протягом трьох робочих днів клієнт, з моменту підписання замовлення до цього договору, зобов`язаний внести плату за замовлені послуги у повному розмірі визначеному у Замовленні.

Враховуючи встановленні обставини, колегія суддів констатує, що надані представником позивача документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, витрати на правову допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 325, 329 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Стасишина Романа Мироновича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех», про ухвалення додаткового судового рішення у справі №380/767/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Інотех» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Суддя-доповідач О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повний текст ухвали складено 17.12.2021