Справа № 638/2545/21
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/2545/21
Провадження № 2-а/638/206/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Дикарєвої Л.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкова адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур Олександра Сергійовича, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С., Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просить скасувати постанову начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С. від 12 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що постановою начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітаном Няньчур О.С. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за те, що 12.02.2021 о 12:00 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Гоптівка», було виявлено, що ОСОБА_1 11.02.2021 перетнула державний кордон України через непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ» з Російської Федерації. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки під час винесення постанови ОСОБА_1 не надали можливості скористатися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, не була ознайомлена з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того вказує, що у зв`язку з забороною представниками окупаційних адміністрацій РФ в ОРДЛО виїзду на підконтрольну територію України, позивач не мала іншої можливості потрапити на підконтрольну територію Українському уряду для проходження курсу лікування, у зв`язку з чим була вимушена 11.02.2021 здійснити перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через пункт пропуску «Успенка».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2021 року провадження у справі відкрито та залучено у якості другого відповідача Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач начальник віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся.

Представник відповідача Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками Державної прикордонної служби щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 12.02.2021 о 12:00 год. в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» була виявлена гр. України ОСОБА_1 , яка пояснила, що виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 16.12.2019 через КПВВ «Новотроїцьке» а 11.02.2021 перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території до РФ через непрацюючий пункт пропуску «Успенка». Своїми діями громадянка ОСОБА_1 порушила п. 3 постанови КМУ від 17.07.2019 року №815 затвердженого порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій , чим вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких співробітниками Державної прикордонної служби зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 7 КУпАП .

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача, не містить доказів вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вчинення адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С., суд виходить з наступного.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 204-2 КУпАП посадові особи Державної прикордонної служби України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Державної прикордонної служби України, що реалізує державну політику із забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що за результатами розгляду справи слід відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, а саме Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України суд визнає такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснювати на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст.77,139,246,286, 290 КАС України, ст.ст.7,247,251,280КпАП України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур Олександра Сергійовича (адреса: м. Харків, вул. Клочківська 228), Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (, адреса: м. Харків, вул. Клочківська 228 П) - задовольнити частково.

Постанову №149776 від 12 лютого 2021 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Рибальченко