Справа № 711/6377/21
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6377/21
Номер провадження2-а/711/88/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Скляренко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Черкаській області, інспектора ОР лейтенанта поліції Горьового Олександра Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Черкаській області, інспектора ОР лейтенанта поліції Горьового Олександра Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свій позов обгрунтовує тим, що 1 жовтня 2021 року близько 22 години вечора він на транспортному засобі ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 під`їхав до будинку де він проживаю, за адресою вул. Героїв Дніпра 69 та зупинився, вийшов з автомобіля та побачив що ззаду під`їхав патрульний автомобіль з якого вийшли поліцейські та звинуватили його втому тому, що він рухаючись на транспортному засобі здійснив рух по тротуару.

В подальшому, стосовно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною та а такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до п. 26.2. ПДР України у житловій зоні забороняється:

а) транзитний рух транспортних засобів;

б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів;

в) стоянка з працюючим двигуном;

г) навчальна їзда;

ґ) рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об`єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні).

Відповідно до п. 26.3 ПДР України у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Він повідомив працівників поліції про те, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 , і він здійснив зупинку у житловій зоні будинку та зупинився щоб розвантажити своє авто.

На підставі наведеного просить суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Черкаській області Горьового О.М. серії ЕАО № 4847001 від 01.10.2021 року, якою на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.10.2021 року. Розгляд адміністративної справи проводився в позовному провадженні з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.12.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання до участі в справі як співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Черкаській області Горьового О.М. серії ЕАО № 4847001 від 01.10.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_2 01.10.2021 року о 22.34 год, керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Героїв Дніпра, 73 здійснив рух по тротуару, чим порушив п.11.13 ПДР України.

Так, Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як було зазначено вище, відповідно до оскаржуваного рішення відповідача, ОСОБА_2 01.10.2021 року о 22.34 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Героїв Дніпра, 73 здійснив рух по тротуару, чим порушив п.11.13 ПДР України.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з понятійним апаратом, визначеним п.1.10 ПДР України проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги. Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти і керувати автомобілем, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватися вимог ПДР України.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Так, доказом скоєння правопорушення є оглянутий в судовому засіданні відеозапис з камери патрульного автомобіля на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача саме по тротуару з зовнішньої сторони будинку №69 по вул. Героїв Дніпра в м. Черкаси

Крім того позивачем не надано доказів його проживання саме в цьому будинку, у зв`язку з чим йому дозволено рух у пішохідній зоні (згідно його паспорту місцем його реєстрації є Черкаська область, Чигиринський район, с. Худоліївка, вул.. Б.Хмельницького, 114 ).

Так, в судовому засіданні позивач зазначив, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення яке він не вчиняв, оскільки він не рухався біля будинку №73 по вул. Героїв Дніпра в м. Черкаси, а рухався в житловій зоні будинку №69.

У зв`язку з цим, суд вважає вказати на наступне.

Так, дійсно в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4847001 від 01.10.2021 у фабулі зазначено: « ОСОБА_2 01.10.2021 року о 22.34 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Героїв Дніпра, 73 здійснив рух по тротуару, чим порушив п.11.13 ПДР України».

Дана помилка ніяк не впливає на суть вчиненого правопорушення та не спростовує його.

Верховний Суд у Постанові від 22.05.2020 по справі № 825/2328/16 зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 826/11623/16 та від 14.08.2018 року по справі № 826/15341/15.

Верховний Суд зазначає, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги, колегія суддів не бере до уваги та погоджується з судами апеляційної інстанції, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Правові позиції щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, була висловлені Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та у постанові від 24.12.2019 у справі №459/1801/17 (провадження №К/9901/21710/18), де колегія суддів не знаходить підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський, який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, встановив порушення позивачем вимог п.11.13 ПДР України. У відповідача були достатні підстави, а саме фактичні дані, які свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а прийняте відповідачем рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, відповідає санкції частини першої статті 122 КУпАП. Наслідком встановлених обставин є винесення відповідачем обґрунтованої постанови у справі про адміністративне правопорушення. Адміністративне стягнення застосовано без порушень, в межах статті КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності. Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивач не зробив посилань на обставини та не надав відповідних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, що давало б змогу для суду зробити висновок про те, що постанову у справі про адміністративне правопорушення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Доказів, які б спростувати факт вчинення адміністративного правопорушення та обставин, які б вказували на відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності у межах розгляду даної справи наведено не було.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, то не може бути задоволена й вимога про стягнення на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, Законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» статтей 33, 122, 222, 251, 252, 258, 268, 278, 283, 284 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-255, 286 КАС України,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Черкаській області, інспектора ОР лейтенанта поліції Горьового Олександра Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий: Р. В. Демчик