Справа № 522/15632/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організацій дорожнього руху Одеської міської ради про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2021 року по справі №522/15632/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного притягнення позивача двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж порушення, в порушення ст. 61 Конституції України, визнання незаконними дій відповідачів в частині невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.20 (№947/31338/20) та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.21 (420/3484/21) в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. 382 КК, ст. 6, 13 Конвенції, стягнення з відповідачів в рівних частинах моральної шкоди, завданої позивачу по 50000 грн., передано до Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року цей позов прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та наданий відповідачам строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року розгляд справи за цієї справою продовжено за правилами спрощеного позовного провадження у порядку ст. 262 КАС України без виклику сторін.

При відкритті провадження у цій справі судом відмовлено позивачу у витребувані додаткових доказів з врахуванням змісту позовних вимог.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем чим, що його незаконно притягнуто двічі до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення двома постановами паркувальника ОСОБА_2 від 21.10.2020 року. Крім того, позивач зазначив, що подвійне притягнення його до відповідальності пов`язано також з невиконанням відповідачами рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року.

З відзиву на позовну заяву Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 26.01.2021 року на адресу відповідача надійшло рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року у справі № 947/31338/20, яким скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії МАО 1852253 від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_1 . До отримання цього рішення, а саме 05.01.2021 року Департаментом було надіслано постанову про адміністративне правопорушення серії МАО1852253 від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_1 для примусового виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). Після отримання рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №947/31388/20 Департаментом було направлено лист до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) з вимогою про повернення постанови без виконання у зв`язку із її скасуванням.

З відзиву на позовну заяву Одеської міської ради вбачається, що відповідач, як колегіальний представницький орган, до повноважень якого належить вирішення питань виключної компетенції, у розгляді справ про адміністративне правопорушення участі не приймає та відповідно не несе відповідальність за діяльність інспекторів з паркування. Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 21.10.2020 року серії МАО №1852253 винесена саме інспектором з паркування, а не Одеською міською радою у якої відсутні повноваження щодо притягнення до адміністративної відповідальності та винесення відповідних постанов.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідачів, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2020 року за адресою м. Одеса, площа Незалежності, 1А о 14 год. 34 хв. водій ( ОСОБА_1 ) здійснив зупинку, стоянку на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху. Зазначена подія була зафіксована інспектором Софіяник В.Л. в режимі фотозйомки (відеозапису).

На підставі вищевказаного порушення, постановою інспектора з паркування Софіяник Віталія Леонідовича від 21.10.2020 року Серії МАО 1852253 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн. на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП (аркуш справи 7).

При цьому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року по справі №947/31338/20 скасовано постанову про адміністративне правопорушення серія МАО1852253 від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_1 (аркуші справи 8-9).

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3484/21 від 17 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Департаменту транспорту, зв`язку та організацій дорожнього руху Одеської міської ради про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організацій дорожнього руху Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При розгляді справи №420/3484/21, ухвалою суду від 29.04.2021 року витребувано від Департаменту транспорту, зв`язку та організацій дорожнього руху Одеської міської ради належним чином засвідчену копію посадової інструкції інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Софіяника Віталія Леонідовича, а також докази на підтвердження наявності повноважень Департаменту транспорту, зв`язку та організацій дорожнього руху Одеської міської ради щодо накладення адміністративних стягнень.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2021 року до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява від Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про примусове виконання в порядку ст. 308 КУпАП постанови по справі про адміністративне правопорушення №МАО 1852253 від 21.10.2020 року для стягнення с гр. ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 грн. (аркуші справи 6, 10).

В позовній заяві позивач зазначає, що його незаконно притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж правопорушення, в порушення ст. 61 Конституції України постановою від 21.10.2020 року МАО №1852253 виписаною одним і тим же паркувальником ОСОБА_2 від імені Департаменту транспорту і зв`язку на суму 1020 грн., а тому він звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 300-1, ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі сплати відповідальною особою 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), така постанова вважається виконаною.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора з паркування Софіяник Віталія Леонідовича від 21.10.2020 року Серії МАО 1852253 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн. на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП. В цій постанові зазначено, що у разі несплати порушником штрафу, у порядку примусового виконання цієї постанови органами ДВС, буде стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 1020 грн.

Дійсно, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з цим, у випадку притягнення позивача до адміністративної відповідальності подвійного притягнення його до юридичної відповідальності не відбувалося, оскільки нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена сплата штрафу в розмірі 50% протягом 10 днів, сплата штрафу протягом місяця в розмірі, зазначеному в постанові та сплата штрафу в подвійному розмірі після спливу 30-денного терміну в порядку примусового виконання.

Фактично має місце притягнення позивача до адміністративної відповідальності за одне порушення однією постановою, однак розмір штрафу, який підлягає сплаті залежить від терміну, в який він сплачений.

Враховуючи не сплату позивачем штрафу, у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, яка зареєстрована 18.01.2021 року про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення №МАО 1852253 від 21.10.2020 року для стягнення с гр. ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 грн.

У відзиві на позовну заяву Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради зазначає, що станом на дату звернення Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення №МАО 1852253 від 21.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 грн. рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року по справі №947/31338/20, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №МАО 1852253 від 21.10.2020 року відповідач не отримував.

При цьому, виходячи з змісту позовних вимог позивача, який просить визнати протиправними дії відповідача щодо подвійного притягнення його до відповідальності в порушення ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність таких протиправних дій відповідача, оскільки має місце порядок виконання однієї постанови за одне порушення з врахуванням термінів на сплату штрафу.

Щодо визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.20 (№947/31338/20) та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.21 (420/3484/21) в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. 382 КК, ст. 6, 13 Конвенції суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що КАС України передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287 КАС України).

Отже, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, зокрема ст.ст. 382, 383, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 зазначив, що зазначені правові норми КАС України (статті 382, 383) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Суд зазначає, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту щодо визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.20 (№947/31338/20) та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.21 (420/3484/21) в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. 382 КК, ст. 6, 13 Конвенції є одним із способів судового контролю за виконанням рішення суду.

Проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що позивачем по суті заявлено частково позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного належного виконання рішення Київського районного суду м. Одеси та ухвали Одеського окружного адміністративного суду, що набрали законної сили.

Суд вважає що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.20 (№947/31338/20) та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.21 (420/3484/21) в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. 382 КК, ст. 6, 13 Конвенції.

Крім того, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідачів, відсутні підстави також для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської міської ради (пл. Думська, 1, м. Одеса, 65004, ), Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (вул. Б. Хмельницького, 18, м. Одеса, 65007, ) про визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного притягнення позивача двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж порушення, в порушення ст. 61 Конституції України, визнання незаконними дій відповідачів в частині незаконного невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.20 (№947/31338/20) та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.21 (420/3484/21) в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. 382 КК, ст. 6, 13 Конвенції, стягнення з відповідачів в рівній частині моральної шкоди, завданої позивачу по 50000 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л. І. Свида

.