Справа № 220/1098/21
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 220/1098/21
Провадження № 2-а/415/473/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника віпс (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) в/ч НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 (старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Описова частина
Зміст позовних вимог
До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника віпс (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) в/ч НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 (старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що постановою начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенантом ОСОБА_2 № 013114/21 від 26.06.2021 мене, громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. за ч. 1 ст.204 КУпАП за те, що 26.06.2021 о 03.20 год. в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України, 2.11.2019 виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України через КПВВ «Мар`їнка». Та відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 25.06.2021 близько 17:00 здійснила виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Маринівка» (ТОТ) - н.п. «Куйбишево» (РФ) в районі н.п. «Маринівка». Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3 Порядку, затвердженого ПКМ України від 17.07.2019р. № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Вважає, що постанова про притягнення мене до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, начальник віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенант ОСОБА_2 в порушення ст. 268 КУпАП не надав поизвачу можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи без будь-яких пояснень. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача не було належним чином ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП.

Слід зауважити, що я під час винесення постанови заявляла клопотання начальнику віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенанту ОСОБА_2 щодо надання позивачу безоплатної правової допомоги та відкладення розгляду справи до прибуття адвоката або іншого фахівця у галузі права. Таким чином, дії начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенантом ОСОБА_2 порушують ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Позивач вимушена була виїхати з тимчасово окупованої території Донецької області до підконтрольної Україні території для надання матеріальної та моральної допомоги, а також вирішення питання щодо найму особи для догляду за своїми батьками похилого віку матері 1946 р.н. та батька 1940 р.н. які потребують стороннього догляду та потім повернутися до тимчасово окупованої території Донецької області тому що маю там роботу, яка є єдиним джерелом існування для позивача та її рідних. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 та наказу Командувача Об`єднаних сил № 207 від 15.03.2020 виїзд з тимчасово окупованих територій Луганської та Донецької областей був обмежений у зв`язку з введенням дій направлених на боротьбу проти пандемії СОУГО-19 (коронавіруса). Представники окупаційних адміністрацій РФ в ОРДЛО заборонили виїзд на підконтрольну Українському уряду територію з 21.03.2020 року. Тобто, вона не мала іншої можливості потрапити до с. Комар Великоновосілківського району, крім як через територію Російської Федерації. Але перед тим, як прийняти таке рішення про перетин кордону тимчасово окупованої території України з РФ, вона неодноразово зверталась до представників окупаційної влади РФ в м. Донецьк з вимогою пропустити її через КПВВ «Новотроїцьке» у зв`язку з необхідністю надати допомогу своїм батькам для забезпечення засобами для належного існування. У зв`язку із тим, що стан її батьків погіршився, вона була вимушена здійснити перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через пункт пропуску в районі населеного пункту «Маринівка» Донецької області.

Вищезазначені доводи свідчать про те, що підхід начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенантом ОСОБА_2 є формальним, оскільки останній не задовольнив клопотання про надання юридичної допомоги позивачу та клопотання про перенесення розгляду справи та допустив порушення положень статті 283 КУпАП. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід звернути увагу суду, факт перетину позивачем кордону в районі н.п. «Маринівка» у напрямку РФ нічим не підтверджується, зазначений факт витікає з її пояснення, яке її примусили співробітники ДПС України надати без присутності фахівця в галузі права та моральним тиском на позивача , тому що в нічний час без надання пояснень та т.з. визнання своєї провини вона не могла потрапити на територію України.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 , бо вважаю, себе невинним, постанову № 013114/21 від 26.06.2021 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність прийнятого рішення начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права (ст. ст.268, 283 КУпАП).

На підставі викладеного, просив суд скасувати постанову начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України лейтенантом ОСОБА_3 № 013114/21 від 26.06.2021., якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700 в грн. за ч. 1 ст. 204 КУпАП.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
03.12.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у 220/1098/21 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.
Відзив на позов не надійшов.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №013114/21 від 26.06.2021 року особа щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26.06.2021 року о 03 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» був виявлений, як громадянка України, яка 25.06.2021 о 19 год. 00 хв. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Маринівка», чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій відповідальність за що передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Прийнято рішення щодо застосування до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.
Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №013114/21 від 26.06.2021 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові №013114/21 від 26.06.2021 року, посилаючись на не порушення нею правил перетину та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірності свого рішення, окрім того, не надав і відзиву на позовну заяву.

Отже, судом встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та правомірності свого рішення, відповідачем не надані належні, допустимі та достатні докази.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника віпс (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) в/ч НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 (старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності такими, що підлягають задоволенню повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника віпс (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1-ї категорії (тип Б) в/ч НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 (старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити повністю.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення №013114/21 від 26.06.2021року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу у сумі 1700 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , Донецька облатсь, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Луганський прикордонний загін Державної прикордонної служби України, місцезнаходження за адресою: буд. 58, пр. Перемоги, м. Лисичанськ, Луганська область, 93120, Україна, .

Відповідач: начальник віпс (тип А) ВПС «Троїцьке» 1-ї категорії (тип Б) в/ч НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_2 (старший прикордонних нарядів в пункті пропуску), місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 , Україна, .

Повний текст судового рішення складено 16.12.2021.

Суддя Ю.О. Калмикова