Справа № 640/17639/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2021 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бір-Маркет» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бір-Маркет» (далі - ТОВ «Бір-Маркет», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі - ГУ Держпраці у Київській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Київській області від 10.12.2019 №КВ1772/1324/АВ/ТД/ФС-678 про накладення штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним не було допущено жодних порушень законодавства про працю, водночас відповідачем порушено порядок проведення інспекційного відвідування та розгляду справи про накладення штрафу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач, зокрема зазначає, що інспекційне відвідування проведено з дотриманням відповідних вимог чинного законодавства, при цьому позивачем не спростовано висновки інспектора ГУ Держпраці у Київській області про порушення ТОВ «Бір-Маркет» законодавства про працю, зазначені в акті інспекційного відвідування.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена правомірно і скасована судом першої інстанції помилково.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ГУ Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ТОВ «Бір-Маркет», адреса здійснення перевірки: 08137 с. Софіївська Борщагівка, вул. Житня, 17, за результатами якого 18 листопада 2019 року складено акт інспекційного відвідування ТОВ «Бір-Маркет» №КВ1772/1324/АВ (надалі по тексту - акт).

На підставі акту 10 грудня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Київській області прийнято оскаржувану постанову №КВ1772/1324/АВ/ТД/ФС-678, якою за результатами розгляду справи про накладення штрафу, на позивача накладено штраф у розмірі 125190 ( сто двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто) грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що штраф на позивача накладено у зв`язку з тим, що у ході проведення інспекційного відвідування ТОВ «Бір-Маркет» встановлено порушення останнім частини 3 статті Кодексу законів про працю України, а саме позивачем було допущено до роботи ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин відповідно діючого законодавства України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, процедуру розгляду справи про накладення штрафу, а також не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення, зазначеного в акті перевірки.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Пунктами 3-4 Порядку №509 установлено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

З аналізу зазначених норм права убачається, що уповноважена посадова особа під час розгляду справи про накладення штрафу досліджує матеріали і вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для накладення штрафу.

З указаного слідує, що наявність акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю не є беззаперечною підставою для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки необхідною умовою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності є доведений факт вчинення ним порушення у вимог законодавства про працю.

Як установлено судом першої інстанції, що згідно з актом інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №КВ1772/1324/АВ від 18 листопада 2019 року, посадовими особами відповідача під час інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин 22 жовтня 2019 року за адресою: 08137, с. Софіївська Борщагівка, вул. Житня, 17 , магазин « Beer Market » виявлено громадянку ОСОБА_1 , від якої отримано письмові пояснення, згідно з якими остання стажується на посаду продавця з 22 жовтня 2019 року.

Також зі змісту акта вбачається, що у зв`язку з неможливістю особистого вручення керівнику або уповноваженій особі направлення на проведення інспекційного відвідування від 21 жовтня 2019 року №1772, останнє разом із вимогою про надання документів від 01 листопада 2019 року №1772/1 рекомендованим листом направлені на юридичну адресу позивача - вул. Барикадна, 17, Соборний район, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49044 (поштове відправлення 4057). Так само, згідно того ж акту, на юридичну адресу позивача було направлено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 01 листопада 2019 року №КВ1772/1324/НД та вимога про надання/поновлення документів від 01 листопада 2019 року № 1772/1(поштове відправлення 096).

Отже, підставою для притягнення позивача до відповідальності стало встановлення під час інспекційного відвідування ТОВ «Бір-Маркет», адреса здійснення перевірки: 08137, с. Софіївська Борщагівка, вул. Житня, 17 , порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме позивачем допущено до роботи ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства України.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що до таких висновків ГУ Держпраці у Київській області дійшло, зазначаючи, що позивачем, станом на дату, зазначену у вимозі не було надано документів на підтвердження оформлення трудових відносин з громадянкою ОСОБА_1 , що розцінено відповідачем як встановлений факт неоформлення відповідних трудових відносин з боку позивача.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон) визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі - Порядок №823).

Відповідно до пункту 12 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пунктом 18 Порядку №823 установлено, що у разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Згідно з пунктом 19 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

За змістом пункту 26 Порядку №823 у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженою ним особою від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.

Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження протягом семи робочих днів з дня, що настає за днем відправлення об`єкту відвідування, підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 30 Порядку №823 припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені відповідно у 10-денний та одноденний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці.

Системний аналіз наведених положень Порядку №823 дає підстави для висновку, що інспектором праці, яким здійснюється захід контролю може бути складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та письмова вимога про надання документів.

Підставою для складання органом Держпраці таких розпорядчих актів є відсутність або ненадання під час проведення інспекційного відвідування документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

Таким чином вказане свідчить, що обов`язковою умовою для висновку про ненадання об`єктом відвідування необхідних документів і як наслідок складання відповідного акта про результати інспекційного відвідування є факт ознайомлення суб`єкта господарювання зі змістом акта про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимоги про надання документів.

Це означає, що об`єкт відвідування має право на ознайомлення зі змістом вказаних розпорядчих актів та подачу відповідних документів чи зауважень. Крім того, пунктом 30 Порядку №823 йому також надано право на оскарження вимоги інспектора праці до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці.

Водночас як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано доказів направлення позивачу та отримання ним вимоги про надання документів від 01 листопада 2019 року № 1772/1 та акта про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факту ознайомлення позивача із вказаними розпорядчими актами та надання йому можливості на своєчасно відреагувати на них, у встановлений законом спосіб.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищезазначене у своїй сукупності свідчить про порушення відповідачем прав позивача, визначених пунктом 14 Порядку №823, та позбавлення його можливості вчинити дії, визначені пунктами 19-30 вказаного цього ж Порядку.

Підсумовуючи вказане необхідно зазначити, що вказані порушення відповідачем положень Порядку №823 призвели до неможливості спростування позивачем факту наявності порушень законодавства про працю про наявність яких стверджував інспектор праці.

Водночас судом першої інстанції було установлено, що позивачем до матеріалів справи додано заяву ОСОБА_1 від 21 жовтня 2019 року про прийняття на посаду продавця-консультанта відділу продажу та Наказ (Розпорядження) керівника підприємства №БМ-487 від 21 жовтня 2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду продавця-консультанту з 22 жовтня 2019 року. Вказане спростовує висновки інспектора ГУ Держпраці у Київській області про порушення ТОВ «Бір- Маркет» законодавства про працю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та обґрунтовано скасована судом першої інстанції.

У той же час, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко