Справа № 640/37035/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

17 грудня 2021 року м. Київ № 640/37035/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі -заявник) з заявою про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, в якій просить:

зупинити дію Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до вирішення справи судом;

зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до єдиних та державних реєстрів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що він не погоджується з наказом № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та має намір звернутися до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання його протиправним та скасування.

Заявник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного наказу, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було порушено вимоги Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, зокрема, в частині позбавлення приватного нотаріуса права на подання заперечень на результати перевірки, на усунення порушень та помилок, що були встановлені під час перевірки.

При цьому, заявник зазначає, що дія оскаржуваного наказу відповідача фактично заподіює шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі. Захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, оскільки до моменту вирішення спору по суті та набрання законної сили судовим рішенням, дію оскаржуваного наказу буде вичерпано.

Також зазначає, що навіть у разі задоволення позову порушене право позивача не буде поновленим, адже оскаржуваним наказом заблоковано доступ позивача до єдиних та державних реєстрів. Наведене свідчить, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову при ймовірному задоволенні позову, позивачу необхідно буде докладати додаткових зусиль для стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями уповноважених органів або вживати заходів щодо захисту своїх інтересів при можливому оскарженні її поведінки внаслідок не проведення державної реєстрації у зв`язку із блокуванням доступу до єдиних та державних реєстрів.

Одночасно, заявник також звертав увагу, що згідно штатного розпису він є роботодавцем двох працівників, які також фактично позбавлені права на нормальний режим праці.

А тому, на думку заявника, є всі підстави для задоволення його заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливо лише у разі наявності сукупності обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи заявника на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вказано вище, заявник просить зупинити дію Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до вирішення справи суду та зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до єдиних та державних реєстрів.

Тобто, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, безпосередньо стосуються дії індивідуальних актів, який останній має намір оскаржити до суду.

При цьому, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій та існуванням очевидної небезпеки заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивача, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо необхідності вжиття забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За визначенням частини першої статті 3 Закону України від 02.09.1993 N 3425-XII "Про нотаріат" (далі - Закон N 3425-XII) нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

При цьому, частиною четвертою вказаної статті Закону N 3425-XII передбачено, що нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

Таким чином, виконання функцій приватного нотаріуса є реалізацією людиною положень статті 43 Конституції України та статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (цієї статтею охоплюється право на працю див. Справа Лекавічієне проти Литви, заява 48427/09 §36 від 27.06.2017) щодо права на працю, яка підлягає оплаті відповідно до положень Закону N 3425-XII.

Реалізація цього права надає можливість людині заробляти собі на життя, під час трудового життя більшість людей мають значні можливості для розвитку стосунків із зовнішнім світом (Матееску ( Mateescu ) проти Румунії, № 1944/10, § 20, 14.01.2014), позбавлення цього ж права створює перепони або взагалі унеможливлює людині себе утримувати.

У зв`язку з цим, при вирішенні питання щодо позбавлення особи права на працю, суб`єктом правозастосування, яким в даному випадку є відповідач, необхідно ретельно зважити обставини справи та прийняти збалансоване рішення, яке врахує будь-які несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів людини і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Позбавлення права на здійснення діяльності приватного нотаріуса переслідує ціль усунення від виконання обов`язків не кваліфікованої або недоброчесної особи. При цьому шкода від такої діяльності має бути належно обґрунтованою та переважати суспільний інтерес щодо здійсненні діяльності таким нотаріусом.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що останній прийнято на підставі пункту 8 частини першої статті 29-1 Закону України від 02.09.1993 N 3425-XII "Про нотаріат".

Так, пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону N 3425-XII передбачено, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин, зокрема, у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.

У той же час, суд звертає увагу, що згідно заяви про забезпечення позову, до винесення оскаржуваного наказу, 10 листопада 2021 року проведено перевірку заявника на підставі доручення Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.11.2021 р. № 100/6-21Д, комісією у складі затвердженому наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.11.2021 р. № 1097/7 в межах предмета звернення адвоката Кучера В.М. представника ОСОБА_2 .

Також, 10 листопада 2021 року проведено перевірку заявника на підставі доручення Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.11.2021 р. № 101/6-21Д, комісією у складі затвердженому наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.11.2021 р. № 1097/7.

У одноденний строк проведено комплексну позапланову перевірку діяльності ПНКМНО ОСОБА_1 , дотримання останнім порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства за період роботи з 03.06.2020 року по день перевірки включно.

17 листопада 2021 року була складена довідка за результатами проведеної перевірки Позивача в межах предмета звернення адвоката Кучера В.М. представника ОСОБА_2 , що містить опис проведеної перевірки із зазначенням встановлених порушень та рекомендацією розгляду питання щодо застосування до заявника відповідних заходів реагування, передбачених Законом України «Про нотаріат».

17 листопада 2021 року була складена довідка за результатами проведеної комплексної позапланової перевірки діяльності заявника, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства за період роботи, що містить опис проведеної перевірки із зазначенням встановлених порушень та рекомендацією розгляду питання щодо застосування до Позивача відповідних заходів реагування, передбачених Законом України «Про нотаріат».

24 листопада 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було видано наказ № 1136/7 про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1 порушень та помилок у тритижневий строк з дня отримання цього наказу та тижневий строк після усунення порушень та помилок для надання письмових пояснень, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

24 листопада 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було видано наказ № 1137/7 про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1 порушень та помилок у тритижневий строк з дня отримання цього наказу та тижневий строк після усунення порушень та помилок для надання письмових пояснень, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

Вказані накази Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заявнику супровідним листом від 27.11.2021 року та отримано останнім 07.12.2021 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції за 393/10-16 та № 393/01-16.

Таким чином, заявник мав право на усунення порушень та помилок у строк до 22.12.2021 року (включно) та до 29.12.2021 року (включно) для надання пояснень.

У той же час, 10 грудня 2021 року, тобто до закінчення строку наданого на усунення помилок та порушень, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було видано наказ № 1802/6 про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 .

Водночас, в поданій заяві про забезпечення адміністративного позову заявник заперечує існування інших обставин для тимчасового зупинення нотаріальної діяльності.

Тобто, станом на 10.12.2021 року, за умови тривання строку на усунення помилок та порушень, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного наказу.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що виходячи з норм частини 4 статті 3 Закону України "Про нотаріат" заявник не може займатись іншою оплачуваною роботою, окрім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

У відповідності до статті 32 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Наведене свідчить, що нотаріус має право здійснювати виключно нотаріальну діяльність та функції державного реєстратора.

Окрім цього, суд при вирішенні поданої заяви про забезпечення позову звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Отже, розпочате нотаріальне провадження щодо речових прав на нерухоме майно не може бути завершене реєстраційною дією у випадку блокування чи анулювання Мін`юстом доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бо нотаріус не може перевірити статус нерухомого майна.

Крім того, відповідні реєстраційні дії не можуть бути здійснені іншими реєстраторами, адже відповідно до законодавства лише той нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, має вчинити і реєстраційну дію, що випливає з неї.

Наведене свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам не тільки позивача у вигляді позбавлення можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, а й її клієнтів.

Тобто, у випадку невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, що полягають у спричиненні шкоди діловій та професійній репутації позивача, для виправлення яких їй буде необхідно докласти значних зусиль.

Таким чином, беручи до уваги все викладене вище в сукупності, суд приходить до висновку, що дія оскаржуваного наказу в частині зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 фактично унеможливлює здійснення заявником професійної діяльності за наявності відповідного свідоцтва, що в свою чергу свідчить, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову при ймовірному задоволенні позову Приватного нотаріуса ОСОБА_1, заявнику необхідно буде докладати додаткових зусиль для стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями відповідача або вживати заходів щодо захисту своїх інтересів при можливому оскарженні її поведінки внаслідок не проведення державної реєстрації у зв`язку із зупинення нотаріальної діяльності, тобто про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що визначені у п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС України.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки факт судового оскарження наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 не зупиняє його дію, суд приходить до переконання про наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд в контексті приписів ч.2 ст.151 КАС України оцінив співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, вжиті заходи забезпечення позову у спірних правовідносинах, на думку суду, за вказаних вище обставин та доводів заявника, є співмірними із можливими негативними наслідками суспільним інтересам та правам позивача та інших осіб, що можуть бути завдані у випадку їх незастосування.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявник довів наявність підстав, що визначені у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України та необхідності задоволення його заяви, шляхом зупинення дії Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до вирішення справи судом.

Суд звертає увагу, що у разі відмови у задоволені позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до вирішення справи судом, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не позбавлено права застосування вказаного заходу до позивача після набрання рішенням у справі законної сили.

У той же час, суд звертає увагу позивача, що вжиття забезпечення позову у спосіб зобов`язання Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до єдиних та державних реєстрів, не передбачено ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, відсутні підстави задоволення заяви про забезпечення позову у цій частині.

Одночасно, суд звертає увагу заявника про необхідність в силу ч. 2 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України подання відповідної позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, неподання якої призводить до скасування вжитих судом даною ухвалою заходів забезпечення позову (п. 3 ч. 8 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Зупинити дію Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1802/6 від 10.12.2021 р. в частині тимчасового зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до вирішення справи судом.

У задоволені решти заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1)

Боржник: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д).

Ухвала набирає чинності з 17.12.2021 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 17.12.2024 року.

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.М. Погрібніченко