Справа № 160/16816/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якій просить:
визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, викладену у листі-відповіді (вих. №160 від 15.03.2021р.), у задоволенні запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації (вих.№12 від 12.03.2021 року) та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме: завіреної копії пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради» затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VІІІ від 13.11.2020 року;
зобов`язати Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завірену копію пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради» затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VIII від 13.11.2020 року;
стягнути з Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської область на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по справі, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3600,00 грн. ( три тисячі шістсот) гривень.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 12 березня 2021 року звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області із запитом №12 від 12.03.2021, в якому просив: надати завірену копію пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради» затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VІІІ від 13.11.2020 року.
15 березня 2021 року сільський голова Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області Монах Клавдія Василівна листом №160 від 15 березня 2021 року у відповідь на звернення повідомила ОСОБА_1 , що запитану інформацію позивач має право отримати при наявності довіреності від гр. ОСОБА_2 оформленої згідно чинного законодавства, та зокрема 30 березня 2021 року додатково надано копію рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради» затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VIII від 13.11.2020 року.
ОСОБА_1 вважає, що виконавчий комітет Межиріцької сільської ради згідно з його компетенцією в обов`язковому порядку зобов`язаний був надати позивачу завірену копію пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради», затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VІІІ від 13.11.2020 року, а тому відповідач протиправно відмовив у задоволенні звернення ОСОБА_1 на отримання копії пояснювальної записки, що і стало підставою для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
24 листопада 2021 року на адресу суду від представника Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вх.№1876 від 15.11.2021 року, в якому представник позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 pоку №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
Відповідно до ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням ради від 13.11.2020 pоку №8-1/VIII, який діяв на дату оприлюднення проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », проект рішення, що планується винести на розгляд ради, подається секретарю ради у друкованій та електронній формі (у текстовому форматі). До проекту рішення додається пояснювальна записка, в якій вказується: 1) потреба і мета прийняття рішення; 2) прогнозовані суспільні, економічні, фінансові та правові наслідки прийняття рішення; 3) прогноз щодо можливого зменшення надходжень або збільшення видатків місцевого бюджету внаслідок прийняття або неприйняття відповідного рішення; 4) результати громадського обговорення чи громадських слухань з цього питання, якщо це передбачено законодавством або рішенням ради для розгляду відповідного питання; 5) інформація про погодження проекту необхідними виконавцями чи службами відповідно до їх повноважень; 6) інформація про проведення процедур, передбачених для прийняття регуляторних актів; 7) інша інформація, яка на думку розробника проекту є важливою для прийняття рішення. Проекти рішень та додані до них матеріали зберігаються у матеріалах сесії.
Проекти рішень Межиріцької сільської ради готуються відповідно до державних стандартів на організаційно-розпорядчу документацію та згідно Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, інших законодавчих та нормативно-правових актів.
Пояснювальні записки згідно з Державним класифікатором управлінської документації ДК 010-98, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 31.12.1998 року №1024 (діяв на дату оприлюднення проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 »), належать до класу 02 «Організаційно-розпорядча документація». Вимоги до їх оформлення містяться в ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (чинний на дату оприлюднення проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 »).
Чинним законодавством України не передбачено вимог щодо складання пояснювальної записки до проекту рішення. Пояснювальна записка - це додатковий інформаційний матеріал, який є внутрішнім супровідним документом та містить пояснення змісту окремих положень проекту рішення сільської ради.
Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3600,00 грн., представник відповідача зазначив наступне.
Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, з огляду на наведені правові норми, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.07.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігульов і Партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №1-07/21.
На підтвердження понесених витрат до суду надано наступні документи:
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.09.2021 року до договору про надання правової допомоги № 1-07/21 від 01 липня 2021 року;
- звіт від 16.09.2021 року про виконання договору №1-07/21 від 01 липня 2021 року.
У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17 визначено, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін». Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На думку представника відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір гонорару за отриману правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є інвалідом І групи, що документально підтверджується посвідченням від 13 жовтня 2003 року, яке наявне в матеріалах справи.
ОСОБА_1 12 березня 2021 року звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області із запитом №12 від 12.03.2021, в якому просив: надати завірену копію пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VІІІ від 13.11.2020 року.
15 березня 2021 року сільський голова Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області Монах Клавдія Василівна листом №160 від 15 березня 2021 року, у відповідь на звернення повідомила ОСОБА_1 , що запитану інформацію позивач має право отримати при наявності довіреності від гр. ОСОБА_2 оформленої згідно чинного законодавства, та зокрема 30 березня 2021 року додатково надано копію рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 «Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VIII від 13.11.2020 року.
ОСОБА_1 вважає, що виконавчий комітет Межиріцької сільської ради згідно з його компетенцією в обов`язковому порядку зобов`язаний був надати позивачу завірену копію пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », підготовлену відповідно до вимог ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1VІІІ від 13.11.2020 року, а тому відповідач протиправно відмовив у задоволенні звернення ОСОБА_1 на отримання копії пояснювальної записки, що і стало підставою для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI.
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно зі статтею 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Згідно п.1 ч.1ст.13 Закону №2939-VI, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні розпорядників публічної інформації та відповідає хоча б одному з критеріїв визначених ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Статтею 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити:
1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
З матеріалів справи судом встановлено, що запит позивача від 12.03.2021 року №12 містить всі необхідні реквізити, передбаченіст.19 Закону №2939-VI.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, обов`язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер, незалежно від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.
За положеннями частини 2 статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
При цьому, стаття 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Відповідно до ч.15 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради.
Так, Межиріцька сільська рада своїм рішенням від 13.11.2020 року №8-1/VІІІ затвердила Регламент Межиріцької сільської ради.
Відповідно до ч.3 ст.16 Регламенту ради секретар ради за пропозиціями відповідних комісій ради організовує планування роботи з підготовки проектів рішень ради і, враховуючи висновки профільних комісій про готовність проектів рішень та інших актів до розгляду, вносить відповідні пропозиції на розгляд Межиріцького сільського голови.
Статтею 25 Регламенту ради встановлено, що проект порядку денного сесії ради, не пізніш як за два тижні до дати початку сесії ради, формує Межиріцький сільський голова на основі поданих пропозицій. Пропозиція щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подається з проектом рішення, яке пропонується прийняти за цією пропозицією, підготовленим згідно з вимогами цього регламенту.
Згідно з ч.1 ст.27 Регламенту ради включенню питання до проекту порядку денного та його винесенню на розгляд пленарного засідання ради передує попередній розгляд цього проекту в постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать ці питання (якщо рішення не процедурне). Питання, які не були попередньо розглянуті відповідними постійними комісіями ради, до порядку денного не включаються та не розглядаються на сесії, крім випадків, передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до ч.3 ст.27 Регламенту ради підготовку питань на розгляд сесії ради організовує секретар ради.
Статтею 28 вказаного Регламенту ради встановлено, що проект рішення, що планується винести на розгляд ради, подається секретарю ради у друкованій та електронній формі (у текстовому форматі). До проекту рішення, що планується винести на розгляд ради, додається пояснювальна записка, в якій вказується: потреба і мета прийняття рішення; прогнозовані суспільні, економічні, фінансові та правові наслідки прийняття рішення; прогноз щодо можливого зменшення надходжень або збільшення видатків місцевого бюджету внаслідок прийняття або неприйняття відповідного рішення; результати громадського обговорення чи громадських слухань з цього питання, якщо це передбачено законодавством або рішенням ради для розгляду відповідного питання; інформація про погодження проекту необхідними виконавцями чи службами відповідно до їх повноважень; інформація про проведення процедур, передбачених для прийняття регуляторних актів; інша інформація, яка на думку розробника проекту є важливою для прийняття рішення.
Згідно з п.4 ч.3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської ради: організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації та інших законів".
Проект рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 » було винесено на розгляд сесії Межиріцької сільської ради, розглянуто в цілому, та прийняте рішення Межиріцької сільської ради №351-6/VІІІ від 30 березня 2021 року.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що пояснювальна записка - це документ (набір даних), який є обов`язковим додатком до проекту рішення Межиріцької сільської ради, який включає в себе законодавчо визначені текстові матеріали відображені в паперовому та електронному вигляді, який створений розробником проекту рішення Межиріцької сільської ради, зберігається у секретаря Межиріцької сільської ради, яка підлягає оприлюдненню разом з проектом рішення, як додаток до нього, і має бути виданий всім заінтересованим юридичним та фізичним особам незалежно від того, стосуються їх така інформація чи ні, на підставі запиту про доступ до публічної інформації, оскільки цей документ є відкритим та загальнодоступним.
Пояснювальна записка до проекту рішення Межиріцької сільської ради «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 » підготовлена відповідно до вимог ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1/VIII від 13.11.2020 року, та була створена Межиріцькою сільською радою та її виконавчими органами, знаходиться у їх володінні та використовується ними в процесі виконання ними своїх обов`язків (підготовка та прийняття рішень Межиріцької сільської ради).
Таким чином, суд зазначає, що пояснювальна записка до проекту рішення Межиріцької сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ", підготовлена відповідно до вимог ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1/VIII від 13.11.2020 р., є публічною інформацією.
Відтак, судом вбачається, що запитувана позивачем інформація є публічною, та такою, що не може бути обмеженою у відповідності до вимог Закону, а Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області є належним розпорядником вказаної інформації.
Відповідачем не було надано інформації на запит позивача (зареєстрований за №77 від 15.03.2021 року), натомість вказано, що запитувану інформацію останній має право отримати при наявності довіреності від гр. ОСОБА_2 , оформленої згідно чинного законодавства.
Слід зазначити, що інформація вважається суспільно необхідною (такою що становить суспільний інтерес), якщо її поширення сприяє: 1) дискусії з питань, що хвилюють суспільство чи його частину, необхідності роз`яснення питань, які важливі для актуальної суспільної дискусії; 2) з`ясуванню та розумінню причин, які лежать в основі рішень, які приймає державний орган, орган місцевого самоврядування, його службова чи посадова особа; 3) посиленню підзвітності і підконтрольності влади суспільству загалом, у тому числі шляхом забезпечення прозорості процесу підготовки і прийняття владних рішень; 4) дієвому контролю за надходженням та витрачанням публічних коштів, розпорядженням державним або комунальним майном, розподіленням соціальних благ; 5) запобіганню розтраті, привласненню публічних коштів і майна, запобіганню незаконному особистому збагаченню публічних службовців; 9) інформуванню про діяльність органів публічної влади (державних органів, органів місцевого самоврядування), про їхні внутрішні правила, організацію роботи тощо; 11) викриттю недоліків у діяльності органів публічної влади, їхніх працівників; 12) виявленню порушень прав людини, зловживання владою, корупційних правопорушень, неетичної поведінки публічних службовців, невиконання (чи неналежного, недбалого виконання) ними своїх обов`язків, дискримінації за будь-якою ознакою.
У статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантоване право на свободу одержувати інформацію.
Натомість, відмова Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації становить порушення цієї норми, оскільки така відмова не була необхідною у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції.
У силу ч.1 ст.22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно з ч.3 ст.22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що відповідачем в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку не надано документів, які запитувались у запиті про отримання публічної інформації позивача (вих.№12 від 12.03.2021 року), зареєстрованому за №77 від 15.03.2021 року, що у свою чергу суперечить вимогам Законом України "Про доступ до публічної інформації", яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.
Отже, суд дійшов висновку, що відмова Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, викладена у листі-відповіді (вих. №160 від 15.03.2021 року), в задоволенні запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації (вих.№12 від 12.03.2021 року), та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме: завіреної копії пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ", підготовленої відповідно до вимог ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1/VIII від 13.11.2020 року, є протиправною.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених обставин справи, з урахування того, що позивачем надано належні та допустимі письмові докази на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою не сплачено суму судового збору у розмірі 908,00 грн., у зв`язку із звільненням від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відтак розподіл судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору не здійснюється.
Вирішуючи клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3600,00 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених норм дає суду підставу для висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат до суду надано наступні документи:
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.09.2021 року до договору про надання правової допомоги № 1-07/21 від 01 липня 2021 року;
- звіт від 16.09.2021 року про виконання договору №1-07/21 від 01 липня 2021 року;
- ордер від 04 серпня 2021 року до договору про надання правової допомоги;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №0930 від 06 квітня 2000 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 16 вересня 2021 року.
Однак дослідивши надані докази, судом встановлено, що позивачем не надано платіжного доручення (квитанції) про сплату суми коштів за надання правничої допомоги адвоката у розмірі 3600,00 грн.
Суд бере до уваги пункт 4.8 договору про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року №1-07/21, яким передбачено, що факт надання об`єднанням послуг за договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, який є підставою для сплати клієнтом винагород (гонорару) об`єднанню, а також інших витрат понесених ним.
Той факт, що строк оплати за договором про надання правової допомоги не настав (пункт 4.9 договору про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року №1-07/21 (6 місяців з дати підписання акту про надання послуг), не свідчить про понесення позивачем витрат на правову допомогу станом на день розгляду справи судом, що виключає можливість відшкодування таких витрат.
Однак, у матеріалах адміністративної справи відсутнє платіжне доручення (квитанція), яка б підтверджувала факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача суми витрат на правову допомогу.
Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 №36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №806/2143/18.
З урахуванням викладеного та відсутністю платіжного документу, який би підтверджував сплату адвокату коштів позивачем та його представником, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, викладену у листі-відповіді (вих.№160 від 15.03.2021 року), в задоволенні запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації (вих.№12 від 12.03.2021 року) та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме: завіреної копії пояснювальної записки до проекту рішення Межиріцької сільської ради "Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ", підготовлену відповідно до вимог ст.28 Регламенту Межиріцької сільської ради, затвердженого рішенням Межиріцької сільської ради №8-1/VIII від 13.11.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник