Справа № 160/14073/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання протиправною та скасування постанови,
16.08.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 65423299 від 13.05.2021 року з виконання виконавчого напису № 1084 від 17.04.2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з постановою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №1084, виданого 17.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Позивач вважає, що заява від 06.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження підписана особою, повноваження якої не підтверджені, а приватним виконавцем не перевірені. Виконавчий напис пред`явлено після спливу одного року для його пред`явлення. Приватний нотаріус перевищила повноваження та зазначила неправильний термін його пред`явлення до виконання протягом трьох років. Позивач зазначає про відсутність факту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, тому приватний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії щодо накладання арешту на майно позивача. Позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволено; поновлено позивачу строк звернення до суду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 31.08.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
30.08.2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначено, що до повноважень виконавців не входить обов`язок перевірки повноважень особи, яка видала та підписала довіреність від імені юридичної особи та уповноважила таку особу здійснювати правочини, визначені довіреністю. Виконавчий напис вчинено 17.04.2019 року, строк його пред`явлення до 17.04.2022 року. Приватним виконавцем, на його думку, законно прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження та у строки, передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Приватним виконавцем 14.05.2021 року направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом. Відповідач вважає, що виконавець не повинен та не зобов`язаний пересвідчуватись та перевіряти отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до виконавчого документа приватним виконавцем встановлено, що стягнення звертається на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на яку необхідно накласти арешт з метою забезпечення виконання рішення у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».
В судове засідання, призначене на 31.08.2021 року, з`явились позивач та відповідач.
У судовому засіданні позивач заявила усне клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що вона не має юридичної освіти та немає коштів на адвоката. За для захисту своїх прав, просить суд надати час для звернення за безоплатною правовою допомогою.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що з моменту винесення ухвали про зупинення провадження у справі, позивачу було надано достатньо часу для звернення за безоплатною правовою допомогою та можливості отримання кваліфікованої правової допомоги. Оскільки справа зупинена протягом тривалого часу, а позивачем не вчинено ніяких дій, представник третьої особи вважає, що провадження у справі слід поновити.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Оскільки в матеріалах справи наявні офіційні електронні адреси учасників справи, з огляду на скорочені строки розгляду справ відповідної категорії, судове повідомлення сторін про розгляд справи здійснено шляхом направлення копії ухвали від 13.12.2021 року на електронні адреси.
В судове засідання, призначене на 20.12.2021 року, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою представників сторін, судом продовжено розгляд справи в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження №65423299 з примусового виконання виконавчого напису №1084, виданого 17.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.
Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні визначено АТ КБ «Приватбанк», боржником - ОСОБА_1 .
Досліджуючи обставини, що передували відкриттю виконавчого провадження, судом з`ясовано, що 06.05.2021 року АТ КБ «Приватбанк» подано до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1084, виданого 17.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.
У виконавчому написі №1084, виданого 17.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
В написі зазначено, що строк пред`явлення до виконання протягом трьох років з дня його вчинення.
13.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №65423299 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
13.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. прийнято постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №65423299, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами 1, 2 статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
У частині 1 статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме: у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно із приписами частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ).
На підставі частини 1 статті 28 Закону №1404-VIIІ, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Стосовно доводів позивача про відсутність та неналежність повноважень підписанта заяви АТ КБ «Приватбанк» від 06.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.
Таким чином, повноваження представника АТ КБ «Приватбанк» посвідчені належним чином та у відповідності до норм чинного законодавства.
До повноважень виконавців не входить обов`язок перевірки повноважень особи, яка видала та підписала довіреність від імені юридичної особи та уповноважила таку особу здійснювати правочини визначені довіреністю.
Тому, твердження щодо необхідності та відсутності в матеріалах виконавчого провадження документів щодо перевірки повноважень Голови правління АТ КБ «Приватбанк» Петра Крумханзла, не відповідають вимогам законодавства. Будь-яка перевірка виконавцями, повноважень особи, яка видала іншій особі довіреність на представлення інтересів, не передбачена чинним законодавством.
Стосовно доводів позивача про недотримання строків пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть; бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно виконавчого напису строк його пред`явлення до виконання складає три роки.
Виконавчий напис вчинено 17.04.2019 року, тобто строк його пред`явлення минає 17.04.2022 року. Таким чином, приватним виконавцем законно прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження та у строки передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконавці, у своїй діяльності керуються нормами Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ст. 18 Закону до повноважень виконавців не входить обов`язок перевірки повноважень нотаріусів під час вчинення нотаріальних дій. Виконавчий напис № 1084 від 17.04.2019 року, який пред`явлено на виконання приватному виконавцю Сивокозову О.М., відповідає вимогам ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження». А отже прийняття до виконання виконавчого напису є законним, та підстав для повернення виконавчого напису без прийняття до виконання у приватного виконавця не було.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту. Зміст виконавчого напису є зрозумілим, спосіб виконання чітко визначений та також зрозумілий, а тому не встановлено необхідності у зверненні за роз`ясненням до приватного нотаріуса.
Стосовно питання направлення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Таким чином, підставою для відкриття виконавчого провадження стало те, що виконавчий документ відповідав нормам Закону України «Про виконавче провадження», підстав для його повернення без прийняття до виконання у приватного виконавця не було, керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в день надходження заяви від стягувача, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання напису № 1084, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2021 року.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
До відзиву відповідачем додані конверти про направлення копій постанов позивачу, проте всі вони повернуті на адресу позивача з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд в постанові від 23.01.2020 року у справі №922/1124/18 зазначає, що добросовісна поведінка особи передбачає забезпечення отримання кореспонденції за адресою місцезнаходження. Невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань ПАТ «Укрпошта», навіть якщо б останнє і мало місце (чого у цій справі позивачем не доведено та учасниками справи не зазначено), не може бути підставою для звільнення особи від наслідків прийнятих відповідачем рішень.
Стосовно посилань позивача на практику Верховного Суду у справі № 916/1605/15, в якій вказано, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й пересвідчитись у отриманні боржником цього документу, суд вказує, що спірні правовідносини, описані в даній постанові, регулювалися нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, який втратив чинність, та не може бути застосовний в рамках даної справи.
Чинний Закон України «Про виконавче провадження» не містить вимоги до виконавця здійснювати виконавчі дії лише після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.
Щодо накладення арешту на майно боржника, судом встановлено, що виконавцем відкрито виконавче провадження, у зв`язку з чим рішення підлягає виконанню в примусовому порядку зі стягненням з боржника основної винагороди приватному виконавцю у розмірі десять відсотків від суми, що підлягає стягненню за рішенням, а також витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Відповідно до виконавчого документа приватним виконавцем встановлено, що стягнення звертається на нерухоме майно, а саме: квартиру (реєстраційний номер майна 8651889) за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв.м): 52,1, житлова площа (кв.м): 29,0, на яку необхідно накласти арешт з метою забезпечення виконання рішення, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»
Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Таким чином, у зв`язку з тим, що згідно виконавчого напису визначено чіткий спосіб виконання виконавчого документа, який полягає у зверненні стягнення на визначене майно, і згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира зареєстрована за боржником, приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у ВП №65423299. Отже, доводи позивача про порушення процедури накладення арешту приватним виконавцем не знайшли підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський