Справа № 932/11649/20
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/389/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Дмитра Сергійовича від 19 вересня 2020 року, серії АР №890415 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 вересня 2020 року інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Дмитра Сергійовича виніс постанову серії АР №890415, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. При накладенні на нього штрафу інспектор вказав, що того ж дня, 19 вересня 2020 року, позивач керував транспортним засобом на трасі Н11, 105 км., який не пройшов обов`язкового технічного контролю, що становить порушення вимог ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та п. 31.3 «Б». Зазначає, що відповідач незаконно зупинив транспортний засіб, незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, порушено його право на захист, порушена вимоги щодо процедури розгляду справи, вважає його дії протиправними, а постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Щодо пропуску строку, встановленого законом на звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності зазначив наступне. 19 вересня 2020 року відносно нього була складена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП, однак в період з 20.09.2020 року по 10.10.2020 року перебував на лікуванні в Санаторії «Борисфен» м.Очаків Миколаївської області.

Внаслідок того, що позивач вчасно звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування оскарженої постанови, а саме після повернення з санаторію, а саме 13.10.2020 року, суд вважає поважними причини пропуску позивачем вказаного процесуального строку та вважає доцільним його поновити.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

30 грудня 2020 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, що визначені в ухвалі суду від 13 жовтня 2020 року.

31 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву та доказів, а саме: по 25 січня 2021 року включно.

Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви отримано. Відповідач правом на подання відзиву чи клопотання про продовження процесуального строку, встановленого на подання відзиву, не скористався. Будь-яких письмових заяв чи клопотань до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Частиною 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 19 вересня 2020 року серії АР №890415 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Д.С. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КпАП України, що виразилось у керуванні ним о 23 годині 12 хвилині 19 вересня 2020 року на 105 км. траси Н11 транспортним засобом марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язкового технічного контролю, що становить порушення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та п.31.3 «Б».

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України". Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року за № 137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Згідно із п.п. 15 п. 2 цього Порядку, транспортним засобом, що використовується з метою отримання прибутку є транспортний засіб, який експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Стаття 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняє керування транспортними засобами, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшли. Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 КпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Отже, розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.121 КпАП України, відповідно до положень ст. 222 КпАП України, віднесено до компетенції Національної поліції України, тобто оскаржену постанову винесено уповноваженою особою у визначеному законом порядку.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що позивачем не заперечується факт керування транспортним засобом марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , який не пройшов обов`язкового технічного контролю на території України, а заперечується утворення такими діями складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Так, ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. В цей же час, законодавцем, у ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» прямо і однозначно передбачено те, що обов`язковому технічному контролю підлягають тільки ті транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Звуження об`єктів технічного контролю до тих, що зареєстровані за законодавством України та експлуатуються на території України відповідає принципу правової визначеності, не становить надмірного тягаря для власників ТЗ, є цілком логічним кроком законодавця у впорядкуванні відносин у сфері дорожнього руху, з метою забезпечення безпеки його учасників. В цей же час, покладення такого тягаря на власників ТЗ, що мають іноземну реєстрацію та тимчасово використовуються на території України, законодавцем не передбачено, оскільки може становити невиправдані складнощі у транзиті територією України.

Отже, відповідачем помилково віднесено керований позивачем автомобіль - марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_2 , до об`єктів обов`язкового технічного контролю, а відтак у діях позивача відсутні обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Через це оскаржена постанова інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Дмитра Сергійовича від 19 вересня 2020 року підлягає скасуванню із одночасним закриттям провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цвях Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 890415 від 19 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева