Справа № 300/5936/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" грудня 2021 р. справа № 300/5936/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, оскільки протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди: з 24.08.1981 по 30.04.1983 - відбування покарання, оскільки відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи, а відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач відбував покарання у виді виправних робіт у Будівельному управлінні №5 Трест "Ворошиловградміськбуд"; з 31.07.1986 по 14.10.1994, оскільки відсутній запис про наказ про звільнення з роботи, аргументовано, що позивач не може нести відповідальність за правильність та повноту внесення роботодавцем записів до трудової книжки.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 18.11.2021 залучено до участі в даній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як другого відповідача.
17.11.2021 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Відповідно до відзиву відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказав на відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів: з 24.08.1981 по 30.04.1983, з 31.07.1986 по 14.10.1994, та призначення позивачу пенсії за віком. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с.29-33).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2021 звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком та доданими до заяви документами.
Згідно із записами №1-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 29.08.1981 позивач в період з 24.08.1981 по 30.04.1983 працював каменярем у Будівельному управлінні №5 Трест "Ворошиловградміськбуд" та був звільнений по умовно-достроковому звільненню (а.с.14).
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1979 позивач 31.07.1986 прийнятий на посаду водія в Автобазу треста "Прикарпаттяводбуд", який в подальшому перейменований в Івано-Франківське орендне автотранспортне підприємство Держводгоспу України.
Згідно запису трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1979, вчиненого інженером по кадрах та засвідченим печаткою підприємства позивач 14.10.1994 звільнений по статті 38 Кодекс законів про працю України по власному бажанню. У вказаному записі не міститься дати та номера документа, на підставі якого внесений даний запис (а.с.16).
Вважаючи протиправною у призначенні позивачу пенсії, у зв`язку з незарахуванням до загального трудового стажу періодів з 24.08.1981 по 30.04.1983 та з 31.07.1986 по 14.10.1994, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.
Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
З огляду на зміст наявної в справі копії трудової книжки НОМЕР_2 від 02.02.1979 позивач 31.07.1986 прийнятий на посаду водія в Автобазу треста "Прикарпаттяводбуд", який в подальшому перейменований в Івано-Франківське орендне автотранспортне підприємство Держводгоспу України.
Згідно запису трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 02.02.1979, вчиненого інженером по кадрах та засвідченим печаткою підприємства позивач 14.10.1994 звільнений по статті 38 Кодекс законів про працю України по власному бажанню. У вказаному записі не міститься дати та номера документа, на підставі якого внесений даний запис (а.с.16).
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.02.1979 відповідачем суду не надано, при цьому на даних записах міститься відповідний відбиток печатки роботодавця, що відповідає вимогам законодавства, чинного за момент виникнення спірних правовідносин.
Представник відповідача свої заперечення аргументує тим, що у записі трудової книжки позивача за спірний період відсутній запис про номер та дату наказу про звільнення з роботи.
Однак, вказані аргументи не спростовують достовірності записів у трудовій книжці позивача за спірний період, оскільки вказані записи завірені печаткою роботодавця та місять відповідну інформацію про прийняття на роботу, присвоєння кваліфікацій та дату і причини звільнення.
Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за невнесення роботодавцем дати та номера документа, на підставі якого внесений запис про звільнення позивача, оскільки період роботи позивача з 31.07.1986 по 14.10.1994 підтверджується записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 02.02.1979, які завірені печаткою роботодавця та місять відповідну інформацію про прийняття на роботу, присвоєння кваліфікацій та дату і причини звільнення з відповідним відбитком печатки роботодавця.
За таких обставин, суд вважає, що підлягає до врахування до страхового стажу позивача період роботи водієм з 31.07.1986 по 14.10.1994.
Щодо вимоги про врахування позивачу до страхового стажу періоду відбування покарання з 24.08.1981 по 30.04.1983, суд зазначає наступне.
Як встановлено, згідно із записами №1-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 29.08.1981 позивач в період з 24.08.1981 по 30.04.1983 працював каменярем у Будівельному управлінні №5 Трест "Ворошиловградміськбуд" та був звільнений по умовно-достроковому звільненню (а.с.14).
Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.
Положеннями частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України , якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.
Згідно з частиною третьою статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.
У свою чергу, статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.
Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.
Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Правовідносини, пов`язані із визначенням страхового стажу позивача виникли з моменту звернення позивача до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
На момент виникнення спірних правовідносин частина 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачає, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 червня 2019 року у справі №448/1691/16-а.
Керуючись частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21 червня 2019 року у справі №448/1691/16-а.
З огляду на те, що на час вирішення питання про обчислення страхового стажу позивача частина 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України прямо передбачає можливість включення до загального стажу роботи періоду відбування покарання у виді виправних робіт, то період роботи позивача з 24.08.1981 по 30.04.1983 має бути зарахований до його страхового стажу.
Щодо аргументів відповідача про те, що записи трудової книжки позивач не підтверджують відбування позивачем покарання саме у виді виправних робіт, а інших документів, які б підтверджували відбування позивачем саме виправних робіт без позбавлення волі, суд зазначає, що вказані довози спростовуються зокрема записами трудової книжки позивача, оскільки як встановлено згідно із записами №1-4 трудової книжки НОМЕР_1 від 29.08.1981 позивач в період з 24.08.1981 по 30.04.1983 працював каменярем у Будівельному управлінні №5 Трест "Ворошиловградміськбуд" та був звільнений по умовно-достроковому звільненню, що свідчить про відбування позивачем покарання у виді виправних робіт (а.с.14).
За таких обставин, підлягає до врахування до страхового стажу позивача період відбування покарання з 24.08.1981 по 30.04.1983.
Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років.
Як встановлено, страховий стаж для призначення пенсії позивачу 09.11.1960 року народження, якому в 09.11.2020 виповнилося 60 років, становить 18 років 3 місяця 25 днів, без врахування спірних періодів.
При врахуванні спірних періодів з 24.08.1981 по 30.04.1983 відбування покарання та з 31.07.1986 по 14.10.1994 роботи водієм, страховий стаж позивача становитиме не менше 27 років та позивач матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, зокрема, пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:
з 24.08.1981 по 30.04.1983 відбування покарання;
з 31.07.1986 по 14.10.1994 роботи водієм.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.07.2021, із врахуванням періодів: з 24.08.1981 по 30.04.1983 відбування покарання; з 31.07.1986 по 14.10.1994 роботи водієм.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.