Справа № 480/2947/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р. Справа № 480/2947/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2021, суддя Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондраьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 05.07.21 по справі № 480/2947/21

за позовом Фермерського господарства "Мануша"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фермерське господарство «Мануша», звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 19 березня 2021 року №6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 500000 ( п"ятсот тисяч) грн. 00 коп., та № 6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 15300 ( п"ятнадцять тисяч п"ятсот) грн.

В обґрунтування позову зазначив про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки та відсутність підстав для притягнення позивача до юридичної відповідальності. Зокрема, в порушення п. 81.1, п. 81.3 ст. 81 ПК У країни на початок перевірки службові особи ГУ ДПС в Сумській області копію Наказу № 257-кп, направлення і свої посвідчення ОСОБА_1 , або будь-якому представнику платника податків не представили (не надіслали) та з підставами про проведення фактичної перевірки не ознайомили. Також, службові особи ГУ ДПС у Сумській області під час перевірки виміри рідини, що перебувала в ємностях не здійснювали, висновок про те, що у ємностях було саме дизельне паливо є лише припущенням та не грунтується на доказах. У ході проведення перевірки проби рідини не брались, експертні дослідження не проводились, спеціалісти не залучались. Разом з тим, пальне, яке придбавалось позивачем для потреб господарської діяльності у виявлених ємностях не зберігалось і відразу позивачем використовувалося для потреб господарства заправлення 12 одиниць сільськогосподарської техніки. Також, у податковому повідомленні-рішенні № 6 від 19.03.2021 вказано про порушення позивачем частини 32 ст. 15 Закону №481/95. В той же час, зазначена норма вказує, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в поїздах, на морських або річкових суднах видаються органами виконавчої влади, уповноваженими Кабінетом Міністрів України, в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем формування поїзда (приписки судна). ФГ «Мануша» не здійснює у своїй господарській діяльності роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами тощо.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 19 березня 2021 року №6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 500000 ( п"ятсот тисяч) грн. 00 коп., та № 6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 15300 ( п"ятнадцять тисяч п"ятсот) грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на користь Фермерського господарства "Мануша" 7729 ( сім тисяч сімсот двадцять дев"ять) грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що за результатами фактичної перевірки складено акт від 23.02.2021 за №839/18/09/РРО/42926787, який підписаний та вручений без зауважень головою ФГ «Мануша» Манушою В.І. в день його складання.

Наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Мануша», оформлений у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

При цьому норми Податкового кодексу України, не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Фактична перевірка була проведена з відома та у присутності голови ФГ «Мануша» Мануші Віталія Івановича, якому перед початком її здійснення були пред`явленні направлення на проведення такої перевірки від 15.02.2021 за №373/18-28-07-06, №375/18-28-07-06, службові посвідчення посадових (службових) осіб контролюючого органу та вручено копію наказу про проведення перевірки Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки», що підтверджується відповідними відмітками та підписами керівника підприємства о 12 год. 20 хв. 18 лютого 2021 року. Фактичну перевірку було розпочато 18.02.2021 о 12 год. 20 хв. саме зі згоди голови ФГ «Мануша», який не мав жодних зауважень щодо порядку її організації, про що свідчать складені матеріали перевірки. Таким чином, є безпідставним та необгрунтованим твердження позивача щодо проведення фактичної перевірки ФГ «Мануша» за відсутності та без згоди керівника, або іншого уповноваженого представника платника податків.

Під час проведення перевірки 18.02.2021 на території ФГ «Мануша», за юридичною (податковою) адресою та фактичною адресою розташування фермерського господарства: Сумська обл., Липоводолинський р-н, с. Саї, вул. Шевченка, буд. 20, виявлено знаходження п`яти ємкостей з пальним (дизельним паливом), що підтверджується складеним описом фактичних залишків дизельного палива у розмірі 10 160 літрів, який завірено підписами посадових (службових) осіб Головного управління ДПС у Сумській області та голови ФГ «Мануша».

Отримання вказаного дизельного палива підтверджено наданими керівником ФГ «Мануша» видатковими накладними від постачальника ТОВ «Фюжн» (код за ): № 295 від 19.09.2020 в кількості 5500 літрів; № 349 від 08.10.2020 в кількості 7000 літрів; № 394 від 27.10.2020 в кількості 7000 літрів; № 473 від 23.11.2020 в кількості 4500 літрів.

Водночас, згідно наданих оборотно-сальдових відомостей ФГ «Мануша» залишки дизельного пального станом на 23.11.2020 становили - 10 180 літрів, фактичні залишки дизельного пального станом на 18.02.2021 склали - 10 160 літрів. Копії відповідних оборотно-сальдових відомостей та складеного опису фактичних залишків додаються до матеріалів перевірки та є його невід`ємною частиною.

Таким чином, перевіркою встановлено факт зберігання пального (дизельного палива) без одержання (отримання) ліцензії на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги статті 15 Закону №481.

Під час проведення фактичної перевірки голова ФГ «Мануша» ОСОБА_1 підтвердив отримання пального для заправки транспортних засобів, що використовуються у діяльності господарства та зберігання його залишків у кількості 10 160 літрів, саме у виявлених ємностях на території господарства, що зазначено у власноручно складеному ним поясненні 18.02.2021 року. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив відсутність відповідної ліцензії на право зберігання пального.

Окрім цього, перевіркою також встановлено знаходження на території ФГ «Мануша» п`ять ємкостей (бочок). Суб`єктом господарювання подано до Головного управління ДПС у Сумській області повідомлення від 09.09.2020 про об`єкти оподаткування на дві бочки, що орендуються та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України ФГ «Мануша» не подано до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, а саме на три бочки (ємкості для зберігання пального) та дванадцять транспортних засобів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.12.2021 представники позивача, Мануша В.І., Шершак Гукова А.М., та представник відповідача, підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Мануша» (а.с.24) посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області Дякулич Л.М і ОСОБА_2 у відповідності до направлень на перевірку ( а.с.65,66) з 18.02.2021 по 23.02.2021 проведена фактична перевірка на території ФГ «Мануша», за юридичною (податковою) адресою та фактичною адресою розташування фермерського господарства: Сумська обл., Липоводолинський р-н, с. Саї, вул. Шевченка, буд. 20, про що складений акт фактичної перевірки №839/18/09/РРО/42926787 від 23.02.2021 ( а.с.20-23).

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.03.2021 року №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 15300 грн. за порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 500 000 грн. за порушення ст. 15 Закону №481 ( а.с.29-30, 31-32).

Також судом встановлено, що посадовими особами відповідача 23.02.2021 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно голови ФГ «Мануша» ОСОБА_1 , який був предметом судового розгляду. 14 травня 2021 року Липоводолинським районним судом Сумської області провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення ( а.с.80-81).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень від 19 березня 2021 року №6 та № 6.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною перевіркою встановлені порушення ФГ «Мануша» вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон № 481), у частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії; пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, у частині неподання до контролюючого органу за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платників податків повідомлення про об`єкти, через які проводиться діяльність (за формою № 20-ОПП).

Колегія суддів зазначає, що згідно з пп. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів (200000 л.), а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою, згідно пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначені порядок та підстави проведення фактичної перевірки.

За п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка згідно п. 80.2 ст. 80 ПК України може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, в тому числі за наявності таких підстав:

- пп. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- пп. 80.2.5 пункту 80.2 ст.80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з п. 80.5. ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Так, стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Зокрема, посадові особи контролюючого органу відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як встановлено колегією суддів, наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Мануша», оформлений у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що норми Податкового кодексу України, не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.03.2019 року № 821/204/16 та від 10.04.2020 року № 815/1978/18.

Також судовим розглядом встановлено, що фактична перевірка була проведена з відома та у присутності голови ФГ «Мануша» Мануші Віталія Івановича, якому перед початком її здійснення були пред`явленні направлення на проведення такої перевірки від 15.02.2021 за №373/18-28-07-06, №375/18-28-07-06, службові посвідчення посадових (службових) осіб контролюючого органу та вручено копію наказу про проведення перевірки Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки», що підтверджується відповідними відмітками та підписами керівника підприємства о 12 год. 20 хв. 18 лютого 2021 року. Фактичну перевірку було розпочато 18.02.2021 о 12 год. 20 хв. саме зі згоди голови ФГ «Мануша», який не мав зауважень щодо порядку її організації, про що свідчать складені матеріали перевірки.

Також колегією суддів встановлено, що під час проведення перевірки 18.02.2021 на території ФГ «Мануша», за юридичною (податковою) адресою та фактичною адресою розташування фермерського господарства: Сумська обл., Липоводолинський р-н, с. Саї, вул. Шевченка, буд. 20, виявлено знаходження п`яти ємкостей з пальним (дизельним паливом), що підтверджується складеним описом фактичних залишків дизельного палива у розмірі 10 160 літрів, який завірено підписами посадових (службових) осіб Головного управління ДПС у Сумській області та голови ФГ «Мануша».

Отримання вказаного дизельного палива підтверджено наданими керівником ФГ «Мануша» видатковими накладними від постачальника ТОВ «Фюжн» (код за ): № 295 від 19.09.2020 в кількості 5500 літрів; № 349 від 08.10.2020 в кількості 7000 літрів; № 394 від 27.10.2020 в кількості 7000 літрів; № 473 від 23.11.2020 в кількості 4500 літрів (а.с. 47-49, 51)

Водночас, згідно наданих оборотно-сальдових відомостей ФГ «Мануша» залишки дизельного пального станом на 23.11.2020 становили - 10 180 літрів, фактичні залишки дизельного пального станом на 18.02.2021 склали - 10 160 літрів. Копії відповідних оборотно-сальдових відомостей та складеного опису фактичних залишків долучені до матеріалів справи (а.с.50, 52-55, 63).

За поясненнями позивача відповідно до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним ФГ «Мануша» до 15.02.2021 відповідних ліцензій не отримувалось.

При цьому згідно інформаційних баз даних ДПС (зокрема Системи електронного адміністрування реалізації пального - СЕАРП) ФГ «Мануша» у період з 19.09.2020 по 27.10.2020 придбавались значні обсяги пального (дизельного палива) від ТОВ «Фюжн» (), місцем розвантаження якого було визначено адресу: Сумська обл., Липоводолинський р-н, с. Саї, вул. Шевченка, 20.

Одночасно згідно поданих Повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП (09.09.2020) ФГ «Мануша» за вищевказаною адресою на праві довгострокового користування або оренди значиться бочка, що може бути використана для зберігання отриманого пального.

З пояснень директора позивача Мануши В.І. від 18.02.2021, які були надані контролюючому органу під час перевірки, вбачається, що станом на 18.02.2021 залишки дизельного пального, отриманого для заправки транспортних засобів, що використовуються у діяльності господарства ємностях на території господарства, складають 10160 літрів, ліцензія на право зберігання пального відсутня, але заявка на отримання такої ліцензії буде подана в найкоротший термін.

Отже, позивачем підтверджено факт знаходження на зберіганні у підприємства пального без наявності відповідної ліцензії.

Таким чином, під час судового розгляду справи встановлено та доведено належними доказами факт зберігання пального (дизельного палива) без одержання (отримання) ліцензії на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги статті 15 Закону №481.

Статтею 15 Закону № 481 безпосередньо регулюються питання щодо порядку отримання та використання дозвільних документів (ліцензій) пов`язаних з імпортом, експортом, оптовою і роздрібною торгівлею алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та його зберіганням.

Зокрема частиною восьмою статті 15 Закону № 481 визначено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до статті 1 Закону № 481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Водночас у статті 1 Закону №481 наведено визначення термінів, а саме: місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина дев`ята статті 15 Закону № 481).

Частиною сьомою статті 15 Закону № 481 встановлено річну плату за ліцензію на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

При цьому відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону № 481 суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Частиною тридцять третьою статті 15 Закону № 481 визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального) (частина тридцять четверта статті 15 Закону № 481).

Згідно з частиною тридцять дев`ятою статті 15 Закону № 481 для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

-документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник (частина сорок перша статті 15 Закону №481).

Водночас суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження (частина сорок четверта статті 15 Закону № 481).

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України на контролюючі органи покладено безпосередню функцію із здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до законодавства України, обов`язок щодо своєчасного отримання відповідної ліцензії покладається на суб`єктів господарювання, а контроль за їх наявністю відповідно функціональних повноважень на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 17 Закону № 481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 19 березня 2021 року №6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 500000,00 грн. за зберігання дизельного пального без відповідної ліцезії.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФГ "Мануша" в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 19 березня 2021 року №6.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 14.05.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №581/98/21, якою закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за зберігання пального без одержання ліцензії, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас, для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі №360/403/19, які в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються колегією суддів у даних спірних відносинах.

Як встановлено зі змісту постанови Липоводолинського районного суду Сумської області від 14.05.2021 року суб`єктом адміністративного правопорушення є фізична особа - ОСОБА_1 . Однак у справі, що розглядається, суб`єктом податкового правопорушення є юридична особа - ФГ "Мануша".

Отже, правовідносини у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та у справі що розглядається про застосування фінансової санкції до ФГ "Мануша" є різними за суб`єктним складом, а тому обставини, встановлені в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП не можуть вважатись преюдиційними.

Також колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначає, що в податковому повідомленні-рішенні № 6 від 19.03.2021 вказано про порушення позивачем частини 32 ст. 15 Закону №481/95, яка не відповідає фактичним обставинам справи викладених у акті перевірки.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18 та від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення від 19 березня 2021 року №6 про застосування до ФГ "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 500000, 00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 6 про застосування до ФГ «Мануша» у зв`язку з порушенням п. 63.3. ст. 63 ПК України на підставі акту фактичної перевірки від 23.02.2021 №839/18/09/РРО/ НОМЕР_1 та пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України штрафних (фінансових) санкцій у сумі 15300 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до п.63.3. п.63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Водночас підпунктом 75.1.3.п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а підстави фактичної перевірки визначені у п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Відтак, перевірка дотримання платником податку вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України не може здійснюватися шляхом проведення фактичної перевірки.

Більше того, як слідує із наказу про призначення фактичної перевірки ( а.с.24) та направлень на перевірку ( а.с.65,66) межі фактичної перевірки позивача визначені її метою метою - здійснення функцій, визначених, законодавством у сфері виробництва і обігу пального, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу та реалізації пального, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами - лічильниками.

Таким чином, посадові особи відповідача, констатувавши у акті фактичної перевірки порушення відповідачем порядку подання звітності за формою 20-ОПП , вийшли за межі свої повноважень, визначених їм керівником. При цьому, як вбачається і з того ж акту перевірки, фактично перевіряючими не досліджувалися обставини щодо наявності майна та дій, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів, оскільки відсутні посилання на будь-які документи бухгалтерського обліку, якими у відповідності до закону можуть бути підтверджені відповідні обставини та розрахунки.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 19 березня 2021 року № 6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 15300 ( п"ятнадцять тисяч п"ятсот) грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, часткове скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 480/2947/21 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 19 березня 2021 року № 6 про застосування до Фермерського господарства "Мануша" штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення суду Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі 480/2947/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 17.12.21.