Справа № 380/1122/20
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2021 року

Київ

справа №380/1122/20

адміністративне провадження № К/9901/23633/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (головуючий суддя Турецька І.О., судді - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2020 року (головуючий суддя Старунський Д.М., судді - Качмар В.Я., Мікула О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, яка є правонаступником Львівської митниці ДФС в якому просив:

визнати протиправними дії митного органу по вилученню автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " без належного процесуального документального його оформлення протоколом вилучення транспортного засобу за встановленою формою;

визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо нарахування позивачу витрат за зберігання автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " у сумі 12510 євро і вимагання їх сплати; зобов`язати відповідача утриматись від наступних нарахувань позивачу витрат за зберігання автомобіля та вимог по сплаті штрафу;

визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3698/16 від 7 липня 2016 року в частині повернення позивачу автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 ";

зобов`язати відповідача повернути ОСОБА_1 автомобіль марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " без оплати нарахованих митницею 12510 євро;

стягнути з митного органу на користь позивача 325260 грн (12510 євро) заподіяної матеріальної шкоди (реальних збитків), які позивач повинен сплати за повернення автомобіля;

стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 20000 грн моральної шкоди; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2020 року, клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закрито, у зв`язку з тим, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу його право на звернення із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі Львівський окружний адміністративний суд виходив з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані з безпідставним, на думку позивача, не поверненням митним органом йому рухомого майна (автомобіля), тобто спір не є публічно-правовим, оскільки виникає з відносин, що регулюють право власності, а тому має вирішуватися судами в порядку цивільного судочинства.

Зазначена позиція підтримана Восьмим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з безпідставним утриманням митним органом автомобіля на складі митниці, що обмежує право позивача на користування майном.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на розгляд Львівському окружному адміністративному суду. Зокрема, в обґрунтування скарги позивач посилається на те, що суди неправильно визначили, що спір не є публічно правовим. На думку ОСОБА_1 , за всіма ознаками поданий ним позов є адміністративно-правовим і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Предметом спору є незаконність дій і бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які становлять зміст і суть позовних вимог. Суди попередніх інстанцій не врахували, що митний орган у цій справі виступає як суб`єкт владних повноважень, який здійснював і здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції.

Галицька митниця Держмитслужби скористалася своїм правом та надіслала до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначила, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , оскаржує, судове рішення з мотивів порушення судами правил предметної юрисдикції.

Ухвалою Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2020 року.

Колегія суддів касаційної інстанції оцінила доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, взяла до уваги правову позицію викладену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 420/5196/18 та дійшла висновку про передачу справи до Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:

1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;

2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;

3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Враховуючи, що у даній справі позивач оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, випадки, що виключають можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, судом не встановлено, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України.

Керуючись статями 3, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Справу №380/1122/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 та доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх