Справа № 588/1794/21
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/1794/21
№ провадження 2-а/588/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної А.С., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора СРПП Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6, Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Позивачка у листопаді 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 22 жовтня 2021 року поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6 винесено постанову серії ГАБ №864550 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаною постановою ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона нібито 21.10.2021 близько 16 год. 45 хв. у АДРЕСА_1 перебувала у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски на обличчі, яка закриває рот та ніс під час дії карантину.

ОСОБА_1 стверджувала, що їй не було вручено протокол, коли вона 21.10.2021 відмовилась його підписувати та визнавати свою вину, а оскаржувана постанова була надіслана позивачці поштою.

Позивачка вважає постанову серії ГАБ №864550 від 22.10.2021 року незаконною, оскільки вона не вчиняла адміністративного правопорушення, висновок відповідача не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджено доказами, а у місті Тростянець взагалі відсутній магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а у постанові не зазначено які докази підтверджують її провину. Незрозумілим ОСОБА_1 є і те чи складено протокол, чи уповноваженою особою, на неодноразові прохання позивачки надати можливість ознайомитись з матеріалами справи, вона не отримала такої можливості, що вважала порушенням статті 268 КУпАП. При складанні протоколу не було роз`яснено прав позивачки, не повідомлено коли і ким буде розглядатись її справа, не надано можливості надати письмові пояснення чи зауваження до протоколу, не надано можливості скористатись правовою допомогою як при складанні протоколу, так і при розгляді справи відповідачем.

Крім того, ОСОБА_1 посилалась на те, що розгляд справи відбувся без дослідження будь-яких доказів, свідки правопорушення у постанові не зазначені, посилання на технічні засоби, якими б було зафіксовано порушення відсутнє.

Позивачка вважає, що норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлено правило карантину порушила особа, щодо якої складено протокол (постанова).

Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві посилалась на те, що оскільки відповідно до статті 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази, то акти і норми, які суперечать Конституції, заборонено видавати та виконувати. Карантин в Україні, що введений органом влади шляхом видання нормативно-правового акту, повинен суворо відповідати закону і Конституції.

Чинна на цей час постанова Кабінету Міністрів України про введення карантину на думку ОСОБА_1 є незаконною і не підлягає виконанню, оскільки встановленню карантину має передувати Указ Президента України про введення надзвичайного стану і затвердження його Верховною Радою України, через те, що карантин передбачає обмеження прав і свобод людини. Відтак на думку позивачки на підставі статті 60 Конституції України кожна людина зобов`язана відмовитись від виконання постанови Уряду про введення карантину. Вимога вдягнути захисну маску на думку ОСОБА_1 є незаконною, від такої вимоги будь-хто зобов`язаний відмовитись, а ті хто вимагають вдягнути захисну маску, підлягають на думку позивачки кримінальному переслідуванню.

Також позивачка вважає порушенням принципу правової визначеності в тому, що законодавство України не містить чіткого визначення терміну захисна маска і респіратор.

Посилаючись на указані обставини, ОСОБА_1 просила визнати незаконною та скасувати постанову серії ГАБ №864550, яка винесена 22.10.2021 старшим інспектором СРПП Відділення поліції №1 (м.Тростянець) капітаном поліції ОСОБА_6 відносно неї по справі про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн., а провадження у справі закрити.

Стислий виклад заперечень відповідачів

Поліцейський СРПП Відділення поліції № 1(м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6. у судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві, в якому посилався на те, що 21.10.2021 о 16 год. 48 хв. на планшетний пристрій отримав повідомлення про те, що, продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 відмовляється обслуговувати ОСОБА_1 без вдягнутих засобів індивідуального захисту - захисної маски під час дії карантину. Після прибуття на виклик були зібрані матеріали, а у подальшому складена спірна постанова, яку позивачка відмовилась отримувати, тому вона надсилалась поштою за її адресою проживання (а.с.40-41).

Поліцейський ОСОБА_6. у судовому засіданні 09.12.2021 також пояснив, що оскільки позивачка викликала поліцію з приводу відмови у її обслуговуванні у магазині, то її було запрошено до відділення поліції для подання письмової заяви з цього приводу. Після написання ОСОБА_1 21.10.2021 відповідної письмової заяви, на підставі якої проводилась подальша перевірка, оскільки при виїзді на виклик поліцейський виявив факт перебування позивачки у приміщенні магазину без захисної маски під час дії карантину, їй було повідомлено про те, що це є порушенням, яке передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП. Позивачка не погодилась з фактом вчинення указаного правопорушення, стосовно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 44-3 КУпАП, вона подала на окремому аркуші пояснення, їй були роз`яснені права за статтею 268 КУпАП. Проте оскільки ОСОБА_1 відмовилась підписувати протокол і отримувати його примірник, були запрошені двоє свідків для фіксації цього факту. Позивачку було повідомлено про час і місце розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, який відбувся 22.10.2021 року у приміщенні відділення поліції, куди ОСОБА_1 прибула, їй було знову роз`яснені її права, суть порушення та після складання постанови від 22.10.2021 їй було запропоновано отримати її примірник, але вона заперечуючи проти порушення відмовилась отримувати копію оскаржуваної постанови.

Представник ГУНП в Сумській області Панова М.М. також подала заяву, в якій повністю заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві відповідача та просила справу розглянути без участі представника відповідача (а.с.50).

Процесуальні дії та заяви учасників справи

Ухвалою суду від 08.11.2021 року залишено позовну заяву без розгляду та надано позивачці строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 29.11.2021 року залучено Головне управління Національної поліції в Сумській області співвідповідачем у справі.

Протокольною ухвалою суду від 09.12.2021 судом було витребувано оригінал спірної постанови серії ГАБ №864550 від 22.10.2021 року для огляду.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що на службу 102 о 16 год 48 хв. 21.10.2021 надійшло повідомлення зареєстроване за № 3133 від ОСОБА_1 про конфлікт з продавцями магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , які відмовляються її обслуговувати та повідомляють, що вона повинна вдягнути захисну маску (а.с.42).

У подальшому ОСОБА_1 21.10.2021 року подала на ім`я начальника Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області заяву, в якій просила провести перевірку по факту того, що 21.10.2021 о 16 год 45 хв. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 персонал відділу хлібо-булочних виробів та старший по магазину Святослав відмовляється її обслуговувати через відсутність у неї захисної маски, посилаючись на наказ про заборону обслуговування без маски. Указані дії ОСОБА_1 за змістом указаної заяви розцінила як порушення її прав відповідно до статей 21, 22, 24, 64 Конституції України (а.с.43).

Відповідно до доданих до відзиву письмових пояснень, відібраних поліцейськими ОСОБА_3 у адміністратора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 , яка пояснила поліцейському, що 21.10.2021 була на робочому місці, її викликав охоронець, повідомивши, що покупець, яка не представилась, влаштувала сварку із касиром ОСОБА_5 , яка не продала булочку, оскільки жінка перебувала без захисної маски. Оскільки покупець не розуміла чому їй не продають товар і продовжувала конфлікт, була натиснута тривожна кнопка (а.с.47).

21 жовтня 2021 року відповідач старший інспектор СРПП Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6. відносно позивачки склав протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №683648 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП про те, що ОСОБА_1 21.10.2021 близько 16 год. 45 хв. у м.Тростянець по АДРЕСА_1 перебувала у приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски на обличчі, яка закриває рот та ніс під час дії карантину (а.с.49).

22 жовтня 2021 року старшим інспектором СРПП Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6. була розглянута справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП, та винесена спірна постанова ГАБ № 864550 від 22.10.2021 року, якою на позивачку за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. 00 коп.

За змістом указаної постанови ОСОБА_1 21.10.2021 близько 16 год. 45 хв. у м.Тростянець по АДРЕСА_1 перебувала у приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски на обличчі, яка закриває рот та ніс під час дії карантину (а.с.21).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Частиною 2 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, що тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 44-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи установлено, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на позивачку згідно з оскаржуваною постановою стало виявлення посадовою особою підрозділу Національної поліції ОСОБА_1 без засобів індивідуального захисту 21.10.2021 за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Указаний факт старшим інспектором ОСОБА_6 був виявлений після приїзду до приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» на повідомлення ОСОБА_1 на службу 102 про відмову продавців указаного магазину від її обслуговування без захисної маски.

Позивачка не заперечувала, у тому числі під час судового розгляду, факт перебування у приміщенні указаного магазину 21.10.2021 о 16 год. 45 хв. без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот.

Проте ОСОБА_1 не погодилась з тим, що вчинила адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП.

Її позиція по суті цих подій викладена у письмових поясненнях записаних з її слів, в яких вона посилалась на те, що викликала працівників поліції задля того, щоб згідно із статтею 64 Конституції України захистити свої права, передбачені цією статтею, яка передбачає, що конституційні права людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків уведення надзвичайного стану. Поліція як орган центральної виконавчої влади служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод громадян. Тому ОСОБА_1 , вважаючи, що її права порушені, а людська гідність була принижена в супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» через відмову в обслуговуванні, звернулась за захистом своїх прав до поліції (а.с.45).

У позовній заяві незгоду з оскаржуваною постановою ГАБ № 864550 від 22.10.2021 року ОСОБА_1 , крім доводів про порушення процедури притягнення її до адміністративної відповідальності, мотивувала незаконністю на її думку вимоги щодо вдягнення захисної маски та незаконністю постанови Уряду про введення карантину. Під час судового розгляду позивачка також посилалась на нелюдське поводження працівників поліції, які не допомогли їй в кінці її важкого робочого дня придбати булку у магазині незважаючи на відсутність маски.

Натомість указані доводи позивачки не є підставою для задоволення позову зважаючи на такі мотиви.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбаченістаттями 24, 25,27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієїКонституції

Отже, у Конституції України прямо встановлено виключний перелік прав і свобод, які не можуть бути обмежені, допускаючи обмеження інших прав з настанням певних умов.

Водночас, першочерговим завданням держави є захист життя та здоров`я громадян, збереження економічної безпеки, що зумовлює вжиття заходів, спрямованих на уникнення тяжких наслідків як для кожної окремої людини, так і для країни в цілому.

Спеціальним нормативно-правовим актом стосовно спірних правовідносин є Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб».

Відповідно до статті 29 Закону України від 06.04.2000 року № 1645-III «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності (частина 4 статті 29 Закону України від 06.04.2000 року № 1645-III).

На час виникнення спірних правовідносин була чинною постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - постанова № 1236).

Пунктом 1 постанови № 1236 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 року до 31 грудня 2021 року Кабінетом Міністрів України установлений на території України карантин, продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Підпунктом 1 пункту 2-2 постанови № 1236 визначено, що з 17.06.2021 року на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Суд зауважує, що в установленому законом порядку положення частини 4 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавалися.

Також на цей час немає рішення Конституційного Суду України, яким би заборона перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, визнана обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Суд наголошує на тому, що ця справа належить до категорії термінових справ, передбачених статтею 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Законність постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 не є безпосереднім предметом спору і не може бути належним чином перевірена судом у межах справи, що розглядається у скорочені строки та в якій не приймає участь суб`єкт прийняття такої постанови.

З цих підстав суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про незаконність постанови Кабінету Міністрів України про запровадження карантину з мотивів її прийняття без введення в Україні режиму надзвичайного стану.

Зазначені доводи можуть бути перевірені судом у межах справи, де предметом оскарження є відповідна постанова, а відповідачем - Кабінет Міністрів України. Надання правової оцінки законності постанови від 09 грудня 2020 року № 1236 без забезпечення Кабінету Міністрів України права на доведення правомірності його рішення перед судом не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на предмет позову та межі доказування в цій справі, для перевірки законності притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 44-3 КУпАП належить перевірити чи було станом на 21 жовтня 2021 року на території України запроваджено карантин, а також пересвідчитись у тому, що відповідна особа перебувала в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Як раніше зазначалося, станом на 21 жовтня 2021 року карантин на всій території України було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 до 31 грудня 2021 року, а факт перебування у приміщенні магазину, який належить до громадських будинків без вдягнутих засобів індивідуального захисту ОСОБА_1 не заперечується.

Доводи позивачки про те, що частина 2 статті 44-3 КУпАП є бланкетною нормою, помилкові, оскільки її диспозиція встановлює самостійне правило поведінки, яке полягає у забороні перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, тому таке формулювання диспозиції норми не потребує уточнення цього правила в інших нормативно-правових актах.

Та обставина, що ця заборона міститься також у переліку обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених пунктом 2-2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), сама по собі не свідчить про те, що відповідна заборона встановлена виключно підзаконним актом і що на таку постанову старший інспектор поліції ОСОБА_6. повинен був посилатись у спірній постанові.

При викладені суті вчиненого правопорушення у спірній постанові відповідачем зазначені всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП, та викладено всі обставини, які характеризують об`єктивну сторону указаного складу правопорушення.

За таких обставин, ураховуючи досліджені судом докази та визнання позивачкою факту перебування у громадському будинку без захисної маски чи респіратора, суд дійшов висновку, що перебуваючи 21.10.2021 близько 16 год. 45 хв. у АДРЕСА_1 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски на обличчі, яка закриває рот та ніс під час дії карантину, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 44-3 КУпАП.

Посилання позивачки під час судових засідань на те, що старший інспектор поліції ОСОБА_6 , прибувши на її виклик на 102, не забезпечив захист її прав у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та не допоміг придбати їй булку, не є підставою для визнання протиправною постанови ГАБ № 864550 від 22.10.2021 року.

Заява ОСОБА_1 з приводу відмови в обслуговуванні у магазині була прийнята і зареєстрована 21.10.2021 у Єдиному обліку заяв відділу поліції за № 3133 для проведення перевірки. Проте слід зазначити, що на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», як і на інших суб`єктів господарювання, відповідно до підпункту 9 пункту 2-2 постанови № 1236 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) з 17.06.2021 року покладено заборону обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо).

Позивачка посилалась на статтю 1 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Проте суд наголошує, що забезпечення Національною поліцією охорони прав і свобод людини, а також підтримання публічної безпеки і порядку, у тому числі, передбачає захист життєво важливих для суспільства й особи прав та інтересів - зокрема, здоров`я, якому можуть загрожувати порушення, вчинені в публічних місцях, які полягають у недотриманні умов карантину, що спрямований на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту створює небезпеку для життя і здоров`я інших осіб, а тому уповноважені посадові особи Національної поліції зобов`язані при виявленні відповідних порушень фіксувати їх в установленому КУпАП порядку, тим самим забезпечуючи охорону прав людини та підтримання публічної безпеки від будь-яких загроз.

Доводи ОСОБА_1 щодо невручення їй протоколу про адміністративне правопорушення, ненадання можливості ознайомитись з ним, не роз`яснення їй прав, передбачених статтею 268 КУпАП суд вважає необґрунтованими.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 визнала, що 21.10.2021 року у відділенні поліції старший інспектор ОСОБА_6. складав відносно неї документи за перебування у магазині без маски, проте оскільки з такими діями поліцейського позивачка не погоджувалась, вона відмовилась ставити свої підписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ №683648 від 21.10.2021 року є запис про те, що ОСОБА_1 у присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовилась від надання письмових пояснень та підпису, у тому числі, у рядку «Другий примірник протоколу адміністративне правопорушення отримав». Позивачка не заперечувала факт запрошення інспектором ОСОБА_6 двох свідків під час оформлення протоколу.

Позивачка була повідомлена про час і місце розгляду справи 22.10.2021 року і визнала, що була у відділенні поліції при складанні старшим інспектором ОСОБА_6. відносно неї оскаржуваної постанови, яку вона відмовилась отримувати, оскільки не була згодна з нею.

У постанові ГАБ № 864550 від 22.10.2021 року указано, що примірник спірної постанови ОСОБА_1 надіслано листом за вих. № 10923 від 25.10.2021 року, що підтверджується доданим до позову конвертом (а.с.22).

Також ОСОБА_1 не заперечила, що старший інспектор ОСОБА_6. двічі, тобто і 21.10.2021 року, і 22.10.2021 оголошував її права.

Посилання позивачки на те, що розгляд справи відбувся без дослідження будь-яких доказів, свідки правопорушення у постанові не зазначені, посилання на технічні засоби, якими б було зафіксовано порушення відсутнє, спростовується матеріалами справи.

Так, відповідач старший інспектор ОСОБА_6. до відзиву додав рапорт чергового про прийняття зі служби 102 повідомлення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , пояснення адміністратора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 та копію протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №683648 від 21.10.2021 року, що відповідно до статті 251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Частина 2 статті 283 КУпАП не передбачає вимог про зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення свідків правопорушення та посилання на технічні засоби, якими б було зафіксовано порушення.

Стосовно посилання позивачки у позові на те, що в оскаржуваній постанові назва магазину указана як «ІНФОРМАЦІЯ_1», замість «ІНФОРМАЦІЯ_1» суд розцінює як описку і зазначає, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Адреса указаного магазину зазначена правильно.

Спірне рішення прийнято уповноваженою особою Національної поліції у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх).

ОСОБА_1 у позові посилалась на те, що їй не було надано можливості скористатись правовою допомогою як при складанні протоколу, так і при розгляді справи відповідачем.

У цій справі між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті був часовий інтервал, протягом якого ОСОБА_1 мала можливість залучити захисника.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 рішення у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція часттини 2 статті 44-3 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки ОСОБА_1 реалізувала право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано старшим інспектором ОСОБА_6. відповідно до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивачка притягнута до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу у мінімальному розмірі, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. (а.с.27).

Оскільки позов не підлягає задоволенню, понесені нею судові витрати, відповідно до вимог статті 139 КАС України не підлягають компенсації.

Керуючись положеннями статей 9, 139, 242 - 246, 254, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 17.12.2021 року.

Суддя М.В. Щербаченко