Справа № 640/28725/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вівдиченко Т.Р. у справі за апеляційною скаргою Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За результатами автоматизованого розподілу судових справ від 02 листопада 2021 року визначено склад суду в адміністративній справі № 640/28725/20 - судову колегію у складі суддів: Вівдиченко Т.Р. (головуючий суддя), Грибан І.О, Лічевецький І.О.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 15 грудня 2021 року.

16 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Вівдиченко Т.Р, в якій позивач просить розглянути заяву про відвід судді Вівдиченко Т.Р. по цій справі, встановити процесуальне рішення - ухвалу про відвід судді Вівдиченко Т.Р.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вівдиченко Т.Р. - визнано необґрунтованою.

Передано справу №640/28725/20 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вівдиченко Т.Р. за результатами визначення складу суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, передано судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєловій Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Вівдиченко Т.Р. вмотивована тим, що суддею у відповідь на численні звернення, заяви позивача не прийнято процесуального рішення про повернення апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційної скарги, поданої неналежним представником відповідача та з пропуском встановленого строку.

Також, заявник вказує про наявність рішення судді Вівдиченко Т.Р. щодо скасування рішення цієї ж судді Маруліної Л.О. з політично, а не процесуально мотивованих підстав по скасуванню назви «Московський», що є упередженим і заздалегідь підставою для відводу судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу - статтею 40 КАС України.

Так, відповідно до положень статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Водночас, слід звернути увагу, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, статтею 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до заяви про відвід (самовідвід). Зокрема, відповідно до положень вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в останній не наведено жодних обставин, які б вказували на упередженість чи необ`єктивність судді Вівдиченко Т.Р. при здійсненні правосуддя у даній справі, з огляду на те, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час, мотиви заявника фактично свідчать про його незгоду з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року про відкриття апеляційного провадження у справі, що за правилами статей 36, 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчить про неупередженість або об`єктивність суддів.

Суд наголошує, що правова оцінка доводів позивача про наявність підстав для повернення апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційного провадження, буде надана під час вирішення справи по суті та постановлення відповідного судового рішення, при цьому, у випадку незгоди з останнім, позивач наділений правом касаційного оскарження постанови апеляційного суду в порядку, передбаченому КАС України, з викладенням відповідних мотивів.

Отже, зазначені підстави відводу, не є такими, що свідчать про пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду справи, чи про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відтак, з огляду на вищевикладене, оскільки інших обставин, які б, на переконання заявника, свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Вівдиченко Т.Р. не зазначено, а викладені у заяві доводи не дають підстав для висновку про необхідність відводу судді від даної справи, суд приходить до висновку, що подана заява про відвід задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин восьмої, дванадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження, та за результатами її вирішення постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 38-40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вівдиченко Т.Р. у справі за апеляційною скаргою Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Л.В. Бєлова