Справа № 120/10859/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2021 р. Справа № 120/10859/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ) про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною відповідь ГУ ПФУ у Вінницькій області №9540-9206/З-02/8-0200/21 від 25.08.2021 щодо виключення періоду роботи ОСОБА_1 з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" із обрахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача провести повторне нарахування і виплату пенсію за віком ОСОБА_1 з 16.06.2021 згідно з ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням періоду роботи 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Водночас, листом від 25.08.2021 відповідач відмовило у зарахуванні до загального стажу роботи період з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" у зв`язку з тим що "відтиск печатки не ідентифікується". На переконання позивача, відповідачем протиправно не зараховано вищезазначений період його роботи, оскільки він не відносився до посадових осіб підприємства у зв`язку із чим не відповідає за зміст та правильність поставленої печатки у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене, позивач вважає відповідь ГУ ПФУ у Вінницькій області від 25.08.2020 щодо не зарахування періоду стажу протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 10.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

23.09.2021 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Зокрема, у відзиві зазначено, що згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу до стажу не зараховано період роботи з 02.02.1984 по 27.10.1993, оскільки згідно записів у трудовій книжці №13-18 при прийнятті на роботу наявний штамп організації - Виробниче об`єднання рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя, а при звільненні наявний відтиск печатки не ідентифікується.

Окрім того, стороною відповідача вказано, що уточнююча довідка та довідки про заробітну плату, надані ОСОБА_1 не мають юридичної сили, адже видані установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території.

За таких обставин, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що діяло правомірно та в межах чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

10.08.2021 ОСОБА_1 звернувся на Урядову «гарячу лінію» Пенсійного фонду України.

За результатом розгляду звернення позивача від 10.08.2021 №ЗА-12928371 ГУ ПФУ у Вінницькій області листом «Щодо надання відповіді» від 25.08.2021 №9540-9206/З-02/8-0200/21 повідомило, що ОСОБА_1 отримуєте пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Розмір пенсії позивача з 17.06.2021, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058, становить 3788,21 грн.

Щодо розрахунку стажу ОСОБА_1 вказано, що п. 1 ст. 24 Закону №1058 визначено страховий стаж як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Водночас, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу до стажу не зараховано період роботи з 02.02.1984 по 27.10.1993. Оскільки згідно записів у трудовій книжці №13-18 при прийнятті на роботу наявний штамп організації - Виробниче об`єднання рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя, а при звільненні наявний відтиск печатки не ідентифікується.

Правильність заповнення трудових книжок затверджено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від №58 Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України. Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Довідки видаються підприємствами, установами, організаціями або їх правонаступниками.

Що стосується подачі уточнюючих довідок про незарахований позивачу стаж роботи №3-1-2 від 08.04.2021 та довідки про заробітну плату №3-1, №3-1-1, від 08.04.2021, виданих установою «Государственным казенным учреждением «Архив города Севастополя», яка знаходяться на тимчасово окупованій території, відповідачем роз`яснено наступне.

Законом України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207) визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону №1207 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому частиною 3 статті 9 Закону №1207 передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із внесеними змінами, затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 1 грудня 2014 року, вважаються недійсними та не мають юридичної сили.

З огляду на зазначене, для врахування таких документів для призначення пенсії відсутні правові підстави.

Позивач не погоджується з такою відмовою ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо врахування спірного періоду його роботи, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України врегульовано, що права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 24 вищезазначеного Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, до 01.01.2004 відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно з законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

З матеріалів справи судом встановлено, що пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача періоду його роботи з 02.02.1984 по 27.10.1993 в Виробничому об`єднанні рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя, адже при звільненні наявний відтиск печатки не ідентифікується.

Так, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 18 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника, а в разі відсутності трудової книжки або ж якщо в останній відсутні певні записи або вони є неточними, підтвердження трудового стажу здійснюється за допомогою інших даних та документів.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок у періоди роботи позивача у Виробничому об`єднанні рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя з 02.02.1984 по 27.10.1993 регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою 20.06.1974 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162) та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 162).

При цьому, на момент внесення запису №18 до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 про звільнення за власним бажанням, відповідно до наказу №1178 від 27.10.1993, порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок регулювався саме Інструкцією №58.

Так, відповідно до п. 2.4 Іструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відповідно до п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З аналізу вказаних норм сліду, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його трудового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Водночас, із наявних в матеріалах справи копій трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 судом не встановлено будь-яких виправлень у записах №13-18 щодо дати прийняття на роботу, дати переведення або ж у номерах наказів та їх датах. На переконання суду, доводи відповідача щодо неможливості зарахування періоду роботи позивача з 02.02.1984 по 27.10.1993 лише з огляду на нечіткий відбиток печатки є безпідставними.

Більш того, суд враховує, що позивач звертався до архівної установи з метою надання додаткових доказі на підтвердження його роботи у період з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя.

Однак, довідка про стаж роботи №3-1-2 від 08.04.2021 та довідки про заробітну плату №3-1, №3-1-1 від 08.04.2021, видані установою «Государственным казенным учреждением «Архив города Севастополя», яка знаходяться на тимчасово окупованій території. Відтак, такі довідки є недійсними та не мають юридичної сили відповідно до приписів Закону України №1207-VII від 15.04.2014 «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

З огляду на зазначене, суд вказує, що позивач позбавлений можливості надати будь-які уточнюючі довідки та документи для підтвердження спірного періоду роботи, що не може бути підставою для позбавлення останнього його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо виключення періоду роботи ОСОБА_1 з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя із обрахунку пенсії, викладені у відповіді ГУ ПФУ у Вінницькій області №9540-9206/З-02/8-0200/21 від 25.08.2021 є протиправними.

Визначаючись щодо дати з якої пенсія позивача підлягає перерахунку, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія позивача підлягає перерахунку з моменту її призначення ОСОБА_2 .

Так, з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку 16.06.2021. Відтак, в разі звернення позивача у трьох місячний термін, пенсія підлягає призначенню останньому з 17.06.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Призначення пенсії позивачу саме з 17.06.2021 підтверджується відповіддю ГУ ПФУ у Вінницькій області «Щодо надання інформації» від 25.08.2021, отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.06.2021, а не з 16.06.2021 як просить позивач.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час, положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, то на переконання суду з відповідача підлягає стягненню 681,00 грн., сплаченого позивачем судового збору, що є сумою пропорційною до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виключення періоду роботи ОСОБА_1 з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя із обрахунку пенсії, викладені у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №9540-9206/З-02/8-0200/21 від 25.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи з 02.02.1984 по 27.10.1993 у Виробничому об`єднані рибної промисловості "Атлантика" м. Севастополя та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.06.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 20.12.2021.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна