Справа № 620/2084/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2084/20
УХВАЛА

15 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Карпушової О.В.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо переведення 06.11.2018 р. її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та відмови, що оформлені листами від 13.11.2019 р. № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 р. № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 р. № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 р. № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058- IV, з урахуванням положень пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пункту 2 статті 56, частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з моменту настання права, а саме з 27.09.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні (доходу), який передує зверненню за призначенням пенсії, як середній показник за 2016-2017 роки із застосуванням оцінки одного року стажу в розмірі 1% передбаченого пунктом 4-4 Прикінцевих положень, з урахуванням частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пенсію їй призначено, у тому числі, на умовах, встановлених спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому і збільшення пенсії за понад встановлений розмір страхового стажу можливе на підставі спеціальної норми, а саме: пункту 2 статті 56 вказаного Закону шляхом збільшення на 1% за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років. Пенсію їй у 2010 році призначено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень частини другої статті 56 та частини другої статті 57 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" їй призначили 06.11.2018 р., коли вона звернулася вперше, однак тоді відповідач неправомірно перевів її, хоч вона мала повне право на перехід з одного виду пенсії на інший. Вважає, що відповідач помилково ототожнює поняття "перехід" та "переведення" з одного виду пенсії на інший, "вид пенсії" за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "інші види пенсій", призначені за іншими законами. У спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення частини 3 статті 45 зазначеного Закону в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. За таких обставин, позивач вважає, що при призначенні їй пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень частини другої статті 56 та частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Отже, вважає, що вона має право на призначення пенсії з 27 вересня 2018 року, оскільки звернулася з заявою про призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду 06 листопада 2018 року, а це значить, що звернення відбулося не пізніше трьох місяців.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, оформленої листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не переведення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевестити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.11.2018 р. на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викласти абзац 1 та 2 резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в такій редакції:

"Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, оформленої листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.11.2018 р. на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум".

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року - залишено без змін.

На адресу суду апеляційної інстанції від Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича надійшла заява про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021року, а саме - на підставі якого закону (Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чи Закону України «Про пенсійне забезпечення») боржнику необхідно призначити пенсію ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 р. із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Сторонами не подано позиції щодо заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 254 КАС України Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято в порядку письмового провадження, а отже і заява про роз`яснення рішення підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану заяву державного виконавця про роз`яснення ухвали суду, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена нечіткістю судового акту за змістом, тобто коли певний судовий акт є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких ухвалений такий акт, так і для тих осіб, котрі будуть здійснювати виконання цього судового акту.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

У пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення" в адміністративній справі вказано, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. Так, в ухвалі від 23 січня 2019 року у справі № 826/878/17 останнім зазначено, що рішення може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. У вказаній ухвалі судом також було вказано, що роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що за правилами ст. 254 КАС України роз`ясненню підлягає виключно судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Судові ж рішення, прийняті з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказують на ту чи іншу процесуальну дію, роз`ясненню не підлягають.

Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом у прийнятих ним рішеннях, зокрема, в ухвалі від 30.01.2018 року по справі № 296/1155/13-а, а також Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 07 червня 2017 року у справі № 753/6886/16 та інших.

Абзац 4 резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021року викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.11.2018 р. на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум».

Колегія суддів звертає увагу, що в абзаці 4 резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року відсутнє посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення», отже рішення суду апеляційної інстанції є зрозумілим.

Крім того, резолютивна частина вказаного рішення не припускає кілька варіантів її тлумачення, є чіткою та зрозумілою.

У свою чергу, судом встановлено, що викладені в заяві доводи державного виконавця стосовно доцільності роз`яснення судом рішення суду апеляційної інстанції є нічим іншим, як затягування виконавчих дій.

Отже, колегією суддів встановлено, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021року, яку просить роз`яснити заявник, за своєю суттю є чіткою за змістом та такою, що не підлягає роз`ясненню в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви державного виконавця про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року.

Керуючись статтею 254, 311, 328-329 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевському Олегу Миколайовичу в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.В. Карпушова

В.Ю. Ключкович