Справа № 500/4764/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4764/21 пров. № А/857/19251/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 500/4764/21 (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив: а) визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби;

б) зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському районному агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби;

в) зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України ,,Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993, пункту 10 ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону України ,,Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 з 14.04.2021 з врахуванням виплачених сум.

Рішенням від 20 вересня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському районному агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби, перевести з 14.04.2021 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України ,,Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993, пункту 10 ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону України ,,Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015, та виплатити перераховану пенсію, з урахуванням виплачених сум.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що спірний період не може бути зараховано до стажу державної служби, оскільки постановою КМ України від 18.04.1994 №239 (чинна до 26.10.2001) ,,Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців до шостої категорії посад державних службовців було віднесено посади спеціалістів управлінь виконкомів міст обласного підпорядкування. Натомість м. Бережани не є таким містом.

А тому у позивач не мав 10 років необхідного стажу станом на 01.05.2016 для переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України ,,Про державну службу, відтак, відмова позивача є правомірною.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, просить відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, пенсійна справа №45, отримує пенсію за віком.

Позивач 14.04.2021, після досягнення віку 62 років, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про переведення його із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України ,,Про державну службу (а.с. 19).

Листом №1900-0306-8/12071 від 16.04.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовлено позивачу в задоволенні такої заяви. Відмова обґрунтована тим, що стаж державної служби позивача, який підлягає зарахуванню, становить менше 10 років (6 років 02 місяці 15 днів), оскільки періоди роботи позивача з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському районному агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби не зараховані (а.с. 22).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що єдиною підставою для відмови в переході на інший вид пенсії стала відсутність необхідного спеціального стажу позивача. Поряд з цим, суд визнав протиправними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

01.05.2016 набув чинності Закону України ,,Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), згідно з ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України ,,Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України ,,Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України ,,Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ та ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме - щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18.

Із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 судами встановлено наступні відомості про трудову діяльність позивача в спірні періоди роботи:

- 26.05.1982 - прийнятий на посаду старшого інженера по техніці безпеки управління сільського господарства Бережанського райвиконкому;

- 15.04.1983 - звільнений з посади старшого інженера по техніці безпеки в зв`язку із переведенням на іншу роботу;

- 04.06.1986 - зарахований в порядку переведення на посаду старшого інженера групи по технагляду відділу капітального будівництва Бережанського районного агропромислового об`єднання;

- 01.04.1992 - звільнений з роботи по переведенню в міжколгоспну групу управління сільського господарства райвиконкому за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Також станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) позивач займав посаду державної служби, що підтверджується відомостями трудової книжки: з 06.11.2012 по 28.04.2017 перебував на посаді завідуючого сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель відділу Держземагентства в Бережанському районі.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення колегія суддів вбачає, що при обчисленні трудового стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідач не врахував наведені спірні періоди роботи позивача.

Щодо наведених обставин апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме - у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відтак, суд першої інстанції підставно керувався нормами Закону України ,,Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Зокрема, пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, як у редакції станом на 26.10.2001, так і в подальшому було передбачено сім категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 ,,Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів і присвоєння їм рангів державних службовців (втратила чинність 27.10.2001), на яку, - як на підставу для відмови зарахувати позивачу період роботи з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому посилається відповідач, передбачено, що до шостої категорії відносяться посади радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

Поряд з цим суд першої інстанції слушно звернув увагу на норми вказаної вище постанови, якими також передбачено, що до сьомої категорії посад відносяться посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; спеціалістів апаратів виконкомів районних у містах, міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.

А тому, суд дійшов обґрунтованого висновку, що не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому (10 місяців 20 днів) є протиправним.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції в частині не зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському районному агропромисловому об`єднанні, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено із відомостей трудової книжки позивача (записи № 13, № 16) ОСОБА_1 04.06.1986 зарахований в порядку переводу на посаду старшого інженера групи по технагляду відділу капітального будівництва в Бережанське районне агропромислове об`єднання. 01.04.1992 позивач звільнений з роботи у зв`язку із переводом в міжколгоспну групу управління сільського господарства райвиконкому.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України ,,Про стаж державної служби від 17.06.1994 №16-102-15, який міститься в матеріалах справи, надано роз`яснення, що у зв`язку із тим, що з 1962 року відбулося ряд змін у структурі управління сільським господарством колишнього УРСР ... враховуючи ці зміни, періоди роботи керівних працівників, керівних працівників і спеціалістів в обласних і районних органах управління сільським господарством підлягають зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднаннях та інших формуваннях, які не реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства (аркуш справи 33).

Суд першої інстанції ретельно дослідив подані сторонами докази, зокрема, архівну довідку архівного відділу №1 Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області від 07.06.2021 №03- 05/88, рішення сесії Бережанської районної Ради народних депутатів від грудня 1985 року ,,Про утворення районного агропромислового об`єднання та рішення виконавчого комітету Бережанської районної ради народних депутатів від 19.02.1991 № 49 ,,Про припинення діяльності Ради Бережанського районного виробничого агропромислового об`єднання та встановив, що з 01.03.1991 діяльність ради Бережанського районного виробничого агропромислового об`єднання припинена, а для здійснення державного керівництва діяльністю сільськогосподарських підприємств і організацій утворено управління сільського господарства райвиконкому.

Таким чином, Бережанське районне агропромислове об`єднання було реорганізоване в управління сільського господарства райвиконкому, що дає підстави зарахувати періоди роботи позивача з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби.

З урахуванням наведеного періоду державної служби позивача та стажу державної служби, зарахованого пенсійним органом, такий у своїй сукупності станом на 01.05.2016 становив 13 років і 3 дні (6 років 2 місяці 15 днів+10 місяців 20 днів +5 років 10 місяців 28 днів).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 відповідно до частини 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ та ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII (загальний стаж роботи - 36 років 6 місяців 26 днів при необхідному 35 років; вік - 62 роки; стаж державної служби 13 років і 3 дні станом на 01.05.2016; станом на 01.05.2016 займав посаду державної служби).

Оскільки єдиною підставою для відмови у переході на інший вид пенсії стала відсутність необхідного спеціального стажу позивача, що спростовано протилежними висновками суду першої інстанції, наведеними вище, останній обрав ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, зобов`язавши відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 26.05.1982 по 15.04.1983 в управлінні сільського господарства Бережанського райвиконкому та з 04.06.1986 по 01.04.1992 в Бережанському районному агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби; перевести з 14.04.2021 позивача на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України ,,Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993, пункту 10 ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону України ,,Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 500/4764/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 16.12.2021.