Справа № 160/8474/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 листопада 2021 року Справа №160/8474/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21 (в порядку ст.383 КАС України), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. по справі №160/8474/21 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту а ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту а ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року (в редакції згідно з Законом України №1519-VІ від 24.03.2004 року), виходячи з вислуги років у пільговому обчисленні 24 роки 06 місяців 22 дні з 26.03.2021 р. з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду;

- у задоволенні решти позовної заяви відмовлено;

- присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 454 грн.

Дане рішення суду набрало законної сили та в адміністративному порядку сторонами не оскаржувалося.

До суду від позивача надійшла заява, в якій він просить визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області вчинені на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21, які полягають у повторній відмові йому у призначенні пенсії за вислугу років, оформлені листом №0400-010311-8/135509 від 13.10.2021 року та рішенням № від 03.09.2021 року.

Вказана заява мотивована тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року по справі № 160/8474/21 при повторному розгляді матеріалів Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області можливість призначення пенсії розглядалась не згідно з п.а ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. року (в редакції згідно з Законом України №1519-VI від 24.03.2004 року), а в редакції відповідно до Закону України №3668-VI від 08 липня 2011 року. Зазначене підтверджується рішенням відповідача про відмову № від 03.09.2021 року, в якому зазначено, що згідно з п.а ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д ст.1-2 цього закону (крім осіб, зазначених у ст.5 цього закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше. Таким чином, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області не виконало рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21, та не розглянуло матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі п.а ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. (в редакції Закону України №1519-VI від 24.03.2004 р.), виходячи з вислуги років у пільговому обчисленні 24 роки 06 місяців 22 дні з 26.03.2021 р. з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду.

Відповідач у визначений строк будь-яких письмових пояснень щодо поданої заяви на адресу суду не надіслав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Так, статтею 383 КАС України, визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до положень ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Суд звертає увагу заявника, що рішенням суду від 18.06.2021 р. по даній справі було частково задоволено його позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В даному рішенні суду було зазначено, що оскільки відповідачем не проводився розрахунок вислуги років позивача з правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію. Поряд із цим, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року (в редакції згідно з Законом України №1519-VІ від 24.03.2004 року), виходячи з вислуги років у пільговому обчисленні 24 роки 06 місяців 22 днів з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду. Однак, не з тієї дати, яка заявлена у позовній заяві, а з 26.03.2021 року, оскільки подання №9604 про призначення пенсії Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції складено саме 26.03.2021 року.

З матеріалів справи видно, що на виконання рішення суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21 Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області було повторно розглянуті матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року (в редакції згідно з Законом України №1519-VІ від 24.03.2004 року), виходячи з вислуги років у пільговому обчисленні - 24 роки 06 місяців 22 дні з 26.03.2021 р. з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні суду та за наслідками розгляду вказаної заяви прийнято рішення № про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

В даному випадку, суд виходить з того, що рішенням суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21 було зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуті матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії, що і було зроблено відповідачем.

У випадку не згоди позивача із винесеним рішенням, прийнятим за результатами повторного розгляду матеріалів Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення йому пенсії, позивач не позбавлений права звернутися до суду в окремому судовому порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Про виконавче провадження).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України Про виконавче провадження врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Суд звертає увагу на те, що, з урахуванням положень ч.1 ст.287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

В матеріалах справи наявна постанова про відкриття виконавчого провадження №66701346 від 07.09.2021 року, проте доказів, які свідчать про закінчення вказаного виконавчого провадження матеріали справи не містять.

При цьому, матеріали даної справи також не містять доказів звернення позивача з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів, або оскарження дій державної виконавчої служби в судовому порядку.

Так, статтею 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у позивача, в разі умисного невиконання відповідачем рішення суду у цій справі, можливості звернутись з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів.

З урахуванням викладеного, дану заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21 (в порядку ст.383 КАС України) слід залишити без задоволення з викладених вище підстав.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.243, 248, 383 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 18.06.2021 року по справі №160/8474/21 (в порядку ст.383 КАС України) залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма