Справа № 160/24987/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2021 року Справа № 160/24987/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування ППР,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «ф» № -2102 від 27.06.2018 року про нарахування ОСОБА_1 земельного податку в сумі 54624,51 грн.

Пунктами 1-3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Так, перевіряючи на виконання положень частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України даний позов, суддею встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам статті 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно із ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Як вбачається зі змісту ч. 1, ч. 2 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України - повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно матеріалів справи, встановлено, що позовну заяву від імені позивача подано та підписано представником, адвокатом Ясира С.А. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1065096 від 08.10.2021 року.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України від 05.07.2012 року №5076 Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон №5076) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно до статті 26 Закону №5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно до положень ст. 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, передбачено надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничної допомоги, такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи).

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Отже, підставою для видачі ордера на представництво інтересів клієнта є договір про надання правової допомоги, укладений у письмовій формі, який дає змогу встановити обсяг повноважень адвоката у тій чи іншій справі.

У приєднаному до матеріалів позовної заяви ордері серія АР №1065096 від 08.10.2021 року, міститься посилання про його видачу на підставі договору про надання правової допомоги №1008-01/21 від 08.10.2021 року, однак до позову не додано копію вказаного договору чи витягу з нього, який би дав змогу встановити обсяг наданих клієнтом адвокату повноважень.

Тобто, відсутні документи щодо волевиявлення позивача на здійснення адвокатом відповідних юридичних дій.

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду викладеним, зокрема, в ухвалах від 27.11.2018 року по справі №826/5357/17 та від 08.01.2019 року по справі №806/3022/17 та в постанові від 18.10.2018 року по справі №811/1507/18.

Крім того, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №9901/847/18, звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Також, у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18 зазначено, зокрема, що виходячи зі змісту ч.1, 3 ст. 26 Закону №5076-VІ, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Аналізуючи зміст Закону №5076-VI щодо повноважень представляти інтереси позивача адвокатом Ясир С.А., та враховуючи відсутність договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Ясир С.А., слід дійти висновку, що даний представник не має повноважень на підписання позовної заяви позивача. Інші докази права підпису позовної заяви від імені позивача, у доданих до позову матеріалах - відсутні.

Також, за визначенням пункту 8 частини першої статті 4 цього Кодексу позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до ч.2 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Позов подано та підписано від імені позивача - адвокат Ясир С.А. проте документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача, Шпакова Є.О. до матеріалів позовної заяви не долучено (копія паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), у зв`язку з чим, у судді відсутня можливість ідентифікувати особу позивача та з`ясувати факт наявності у нього адміністративної процесуальної дієздатності.

Враховуючи вищенаведене, суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту наявності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що представник позивача - Ясир С.А., не наділений правом щодо підписання позову, а отже, позов підписаний особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено в установленому законом порядку.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Провівши системний аналіз вищевказаних норм, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно до правил ст. 169 КАС України, скаргу необхідно повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування ППР - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73022, м. Херсон, просп. Ушакова, 75, ).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков