Справа № 420/16840/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання протиправними дій, скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, які виразились у відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з дня звернення з відповідною заявою 05.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на день звернення позивача із заявою від 05.04.2021 про призначення пенсії за вислугу років, пунктом «г» статті 55 Закону № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Позивач стверджує, що загальний стаж роботи позивача на посаді докер-механізатор складає 21 рік 1 місяць 1 день. Відтак, позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону № 1788-XII.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надано до суду відзив, та наголошено на безпідставність позовних вимог, зазначаючи, що позивач звернувся до Головного управління із заявою № 1240 від 05.04.2021 про призначення пенсії за вислугою років. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Проаналізувавши надані позивачем документи було встановлено, що загальний страховий стаж становить 40 років 4 місяці 28 днів, спеціальний стаж на посаді докер-механізатора становить 17 років 7 місяців 28 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років. Відтак, враховуючи те, що станом на 11.10.2017 у позивача був відсутній визначений пунктом «г» ст. 55 Закону № 1788 необхідний стаж роботи на посаді докер-механізатора у розмірі 20 років, відсутні підстави для застосування до позивача положень п.2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Станом на дату розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області до суду не надійшов, про причини ненадання відзиву у встановлений судом строк, відповідачем не повідомлено, заяву про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, не подано.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/16840/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05.04.2021р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 1240 від 05.04.2021 про призначення пенсії за вислугою років, в якій просив призначити пенсію за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до змісту вказаного рішення, його прийнято з наступних підстав. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотримання умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, зокрема чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. На виконання Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, зокрема, положення статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закону 1788) застосовуються без внесених до нього змін Законами України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення №2-р/2019 не містить положення щодо порядку його виконання. У свою чергу, згідно з положенням пунктів 2-1, 16 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03.11.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі-Закон 2148) право на пенсію за вислугу років мають особи, як на день набрання чинності, зокрема, статтею 55 Закону 1788. Пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788. З 04.06.2019 право на пенсію за вислугу років згідно із статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначається з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, що були передбачені законодавством на 11.10.2017, щодо віку визначеного на дату призначення пенсії. За наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 40 років 4 місяці 14 днів, з них 17 років 7 місяців 28 днів на посаді докера-механізатора. Акт перевірки факту роботи на посаді докера-механізатора відсутній. З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У частині 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислу років; б) соціальні пенсії.

Згідно до статті 7 Закону № 1788-ХІІ, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пунктом «г» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції від 09.12.2012) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213 (далі Закон № 213) було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911 (далі - Закон № 911) встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04.06. 2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911 -VIII.

У Рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 зазначено, що на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом № 213-VIII до оспорюваних положень Закону № 1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону N 1788-ХІІ, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону № 1788-ХІІ поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону № 1788-ХІІ випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Відтак, Конституційний Суд України визнав зазначені зміни неконституційними.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, зазначені положення Закону № 1788-ХІІ втратили чинність з 04.06.2019р.

Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за віком необхідно керуватися статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, які визнано неконституційними.

Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "г" статті 55 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області вбачається, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 40 років 4 місяці 14 днів, з них 17 років 7 місяців 28 днів на посаді докера-механізатора. Акт перевірки факту роботи на посаді докера-механізатора відсутній. З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ТОВ «Бруклін Київ» у період з 01.01.2002 по 01.04.2021 та виконував вантажно-розвантажувальні роботи в морському торгівельному порту, за професією/посадою докер-механізатор комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах в морському торгівельному порту, відповідно до довідки ТОВ «Бруклан Київ» від 01.04.21 № 11.

Відповідно до змісту архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства від 24.12.2020 № 2857-К-11.1-21, позивач працював у період з 14.02.2000 року по 31.12.2001 рік на посаді докер-механізатора комплексної бригади № 570 ЧП «ППК «Бруклін-Київ».

Отже, загальний стаж позивача на посаді докер-механізатора комплексної бригади № 570 ЧП «ППК «Бруклін-Київ» складає 21 рік 1 місяць 17 днів, а відтак, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправними.

Таким чином, враховуючи наведене, судом встановлено, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про відмову в призначенні позивачу пенсії прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

При цьому, щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з дня звернення з відповідною заявою 05.04.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, та висновків суду про визнання протиправним рішення відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав та інтересів позивача в межах спірних публічно-правових відносин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області вирішити питання, щодо якого звернувся позивач у заяві про призначення пенсії, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

Відтак, враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області; зобов`язання відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2021року, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання протиправними дій, скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83А) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області від про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугою років згідно зі статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2021року, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень)грн.00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 16.12.2021року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці у період часу з 15.12.2021р. по 03.12.2021р. включно.

Суддя Харченко Ю.В.