Справа № 640/16147/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Медтехсервіс» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Медтехсервіс» (далі - ТОВ «Компанія Медтехсервіс», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у місті Києві, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій від 16.03.2020 № про сплату 20360, 53 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно нарахована заборгованість зі сплати земельного податку, оскільки такий податковий обов`язок перейшов до іншого платника податків, який придбав нерухоме майно, що розташоване на цій земельній ділянці.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2021 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач, зокрема зазначає, що за результати проведення камеральної перевірки уточнюючої податкової декларації зі сплати податку на землю встановлено, що сума податкового зобов`язання визначена платником податків є нижча ніж визначена за результатами перевірки, що свідчить про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України щодо розміру сплати вказаного податку.

Ураховуючи зазначене, контролюючим органом на підставі статті 123 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення про нарахування орендної плати за земельну ділянку та застосування штрафних санкцій.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірнім і скасоване судом першої інстанції безпідставно.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві заявлене клопотання, в якому заявник просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком., зокрема ГУ ДПС у Київській області.

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. N 227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529), яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Отже, з 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у м. Києві як юридичної особи публічного права до Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з ГУ ДПС у м. Києві () на ГУ ДПС у м. Києві ().

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві на підставі п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п 20.1.4 п. 20.1 ст.20 та гі.75.1 ст.75, згідно порядку ст. 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI з змінами і доповненнями (далі - Кодекс) проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2019 рік ТОВ «Компанія Медтехсервіс».

За результатами перевірки складено акт камеральної перевірки від 12.02.2020 № 5/26-15-04-07-19/23154929, згідно з висновками якого встановлено, що сума податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб (код платежу 18010600) за січень-грудень 2019 року, визначена платником податків ТОВ «Компанія Медтехсервіс» в податковій декларації з плати за землю, реєстраційний номер № від 17.01.2020, є нижча ніж визначена за результатами камеральної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. п. 123.1 ст. 123 Кодексу ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 № про нарахування орендної плати за земельну ділянку у сумі 16 288,18 грн. та застосування штрафу у сумі 4 072,05 гривень.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №, останнє залишено без змін, а скарга товариства - без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно нарахована вказана в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума земельного податку, оскільки нерухоме майно, яке розміщене на відповідній земельній ділянці продано за договором купівлі-продажу, а тому у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку за цю ділянку.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктами 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1,269.1.2 пункту 269.1 статті 269, підпунктів 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України установлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

За змістом пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця, протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 287.7 статті 287 ПК України визначено, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території, сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом обов`язок сплати земельного податку наявний у власника земельної ділянки, який згідно з нормами ПК України повинен самостійно обчислити суму податку і подати відповідну декларацію у встановлений законом строк. Водночас у випадку передачі такої земельної ділянки в оренду, вказаний обов`язок переходить до землекористувача земельної ділянки, зазначеного у договорі оренди на строк користування нею.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, а підставі договору оренди земельної ділянки від 27.05.2016 року №570 укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Медтехсервіс" позивачу було передано у користування земельну ділянку за адресою: м. Київ, Московський проспект, 21б в Оболонському районі м. Києва на строком на 5 років.

Відповідно до п.11.3 Договору оренди, договір оренди припиняється в разі набуття права власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. В даному випадку в договорі про відчуження об`єктів нерухомості, що розташовані на земельній ділянці, що є предметом цього Договору визначається суб`єкт (Орендар за цим Договором або новий власник об`єктів нерухомості), який сплачує орендну плату відповідно до розмірів встановлених цим Договором для Орендаря, до моменту оформлення новим власником нерухомості відповідального права на дану земельну ділянку.

Разом з тим, майновий комплекс загальною площею 2 851, 1 кв. м., розташований на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Московський проспект, 21б в Оболонському районі м. Києва належав компанії ПрАТ «Медтехсервіс» правонаступником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Медтехсервіс".

Як свідчать матеріали справи, 05.12.2019 вказаний майновий комплекс загальною площею 2851.1 кв.м, був проданий компанії ТОВ "ОПТИЧНИЙ ДІМ", що підтверджується договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. та зареєстрований в реєстрі за №2686, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 1.4 Договору купівлі-продажу, сторони домовились, що покупець сплачує орендну плату відповідно до розмірів, встановлених Договором оренди земельної ділянки та несе відповідальність за зобов`язаннями, передбаченими даним договором до моменту оформлення відповідного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :78:166:0002.

Таким чином, в результаті укладання договору від 05.12.2019 №2686 Договір оренди земельної ділянки, що був укладений між ТОВ "КОМПАНІЯ МЕДТЕХСЕРВІС" та Київською міською радою, припинив свою дію 05.12.2019, а податкове зобов`язання по орендній платі за землю, площею 0,5911 га, що розташована за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, 21 Б, перейшло до нового власника нерухомого майна, що розташоване на вказаній земельній ділянці, тобто до компанії ТОВ "ОПТИЧНИЙ ДІМ".

Також матеріали справи місять копію декларації за 2019 зі сплати податку за землю, подану ТОВ "ОПТИЧНИЙ ДІМ" та копію квитанції №961 від 27.01.2020, що підтверджує сплату податку за землю за грудень 2019 саме ТОВ "ОПТИЧНИЙ ДІМ".

Отже, сума податкового боргу зі сплати земельного податку, що нарахована відповідачем "ТОВ "КОМПАНІЯ МЕДТЕХСЕРВІС", згідно з оскаржуваним податковим-повідомленням рішенням, фактично сплачена ТОВ "ОПТИЧНИЙ ДІМ".

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача обов`язку зі сплати земельного податку за вказаний період у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до іншої юридичної особи.

З огляду на зазначене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У той же час, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Головного управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко