Справа № 520/3242/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 р. Справа № 520/3242/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.05.21 по справі № 520/3242/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації Обласний центр медико-соціальної експертизи обласна медико-соціальна експертна комісія № 4

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації Обласний центр медико-соціальної експертизи обласна медико-соціальна експертна комісія № 4, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, обласний центр медико-соціальной експертизи, що виявилися у відмові надати позивачу І групу інвалідності;

- зобов`язати департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, обласний центр медико-соціальной експертизи, надати позивачу І групу інвалідності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача стосовно відмови у наданні ОСОБА_1 . І групи інвалідності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від 01.08.2020.

Зі змісту адміністративного позову встановлено, що позивач в період з 17.08.2015 по 18.12.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Судовим розглядом встановлено, що 15.08.2017 позивач вперше оглянутий Обласною медико-соціальною експертною комісією №4 КЗОЗ "Обласного центру медико-соціальної експертиз" за станом здоров`я визнаний особою з інвалідністю III групи, захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини та встановлені 30% втрати професійної працездатності.

Згідно медичної картки стаціонарного хворого від 16.04.2018 №9693 у позивача виявлено ракову пухлину передміхурової залози розміром 3 мм.

23.05.2018 позивачу видано свідоцтво про хворобу №478-п від 23.05.2018.

На підставі даного свідоцтва позивача звільнено за станом здоров`я з діючої служби 02.07.2018 наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 30.06.2018 з присвоєнням йому II групи інвалідності.

20.06.2019 в ході обстеження позивача в Комунальному некомерційному підприємстві "Обласний центр онкології" у позивача виявлено рак передміхурової залози 4 стадії.

При черговому огляді обласної МСЕК №4, позивачу 05.07.2019 підтверджено діагноз рак передміхурової залози 4 стадії.

Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №993929 від 23.06.2020 позивачу встановлено II групу інвалідності з 01.08.2020, відповідно до якої причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, "травма, пов`язана із захистом Батьківщини", строк - з 17.08.2015 по 18.12.2017, дата чергового перегляду 05.07.2022.

Не погодившись з протиправними діями відповідача, що полягали у відмові надати І групу інвалідності, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, якою затвердженою Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (надалі - Положення № 1317).

Відповідно до п. 27 Положення № 1317, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені: обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані; обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає); обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії); обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів; обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації; обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи: обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома; обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб; обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

Згідно з п. 23 Положення № 1317, у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Судовим розглядом встановлено, що 29.06.2020 позивач звернувся до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної Державної адміністрації Обласного центру медико-соціальної експертизи стосовно своєї незгоди з рішенням МСЕК.

22.07.2020 позивач отримав від відповідача відповідь №01-13/698, в якій зазначено, що у зв`язку із незгодою ОСОБА_1 з рішенням МСЕК медико-експертна документація направлена на заочну консультацію до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України м. Дніпро.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії Консультативного висновку №265 від 04.09.2020 позаштатної загальноінститутської медико - експертної комісії Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" встановлено, що за представленими документами, даних для підвищення групи інвалідності немає.

Відповідно до п. 17 Положення № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п. 20 Положення № 1317, Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на пп. 3.1.2 пп 3 Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011 №561, яким визначено, що група інвалідності IА встановлюється при таких захворюваннях "Злоякісні новоутворення, у тому числі лімфоїдної, кровотворної і споріднених з ними тканин (з метастазами і рецидивами; тяжкий змагальний стан з вираженими проявами інтоксикації, кахексії і розпадом пухлини)".

Системно аналізуючи вищевказані норми права, враховуючи не відповідність хвороби за патологією захворювання визначеного у переліку Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011 №561, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для вчинення департаментом охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, обласний центр медико - соціальної експертизи дій щодо встановлення позивачу І групи інвалідності.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі №520/3242/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц