Справа № 949/1328/21
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №949/1328/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

відповідача: Олексієвця І.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Олексієвця Івана Федоровича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просить визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 379901 від 25 вересня 2021 року, винесену поліцейським відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Олексієвцем Іваном Федоровичем, неправомірною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2021 року він отримав поштою постанову серії БАВ №379901 від 25 вересня 2021 року, яка винесена поліцейським Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Олексієвцем І.Ф., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст.36 КУпАП накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Вказаною постановою його визнано винним у тому, що 25 вересня 2021 року о 10 годині 08 хвилин по вул. Б. Хмельницького в с. Людинь Сарненського району Рівненської області він керував мопедом "YAMAHA", без номерного знаку та без посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 (в), п.2.1 (а), ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», п.2.1 (г) Правил дорожнього руху України. Проте, із вказаною постановою позивач не згідний, оскільки зазначених порушень правил дорожнього руху він не вчиняв, оскільки рухався по вул. Б.Хмельницького в с. Людинь Сарненського району Рівненської області пішим ходом, ведучи належний йому мопед "HONDA ТАКТ" у руках, а відтак водієм вищевказаного транспортного засобу не був. Також вказує, що у даній постанові вказано про порушення ним п.2.1 (г) Правил дорожнього руху України, що абсолютно не відповідає фактичним обставинам, а також невірно вказано марку належного йому мопеда. Крім того, при винесенні спірної постанови працівником поліції було грубо порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, не надано часу для звернення за правовою допомогою, порушено процедуру розгляду справи, не оголошено склад органу, який розглядає справу, не досліджено докази та не з`ясовано пом`якшувальні та обтяжуванні обставини справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також у постанові відсутні докази, що підтверджуються його вину, зокрема відсутні посилання на технічні засоби, якими здійснювалась фото та відео фіксація правопорушення. Таким чином, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП є безпідставним, незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2021 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19).

Відповідачами у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач-1 поліцейський Олексієвець І.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки постанову ним винесено правомірно та у спосіб, передбачений Законом. Додатково пояснивши, що здійснюючи патрулювання в с.Людинь в напрямку с.Рудня Сарненського району Рівненської області помітили попереду водія, який їхав на незареєстрованому скутері. Далі вони зупинили вказаного водія, представились та роз`яснили причину зупинки. Ніяких документів водій на транспортний засіб і посвідчення водія не пред`явив, а навпаки пояснював, що реєструвати скутера не потрібно і посвідчення водія відповідної категорії також не потрібно. Після цього водію було роз`яснено його права та повідомлено, що ведеться відеофіксація на нагрудну камеру. Далі відносно водія було винесено постанову за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст.36 КУпАП накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Після винесення постанови, водій відмовився у ній розписатись, а тому йому було повідомлено, що вказана постанова буде направлена йому поштою на домашню адресу.

Представник відповідача-2 Головного управління національної поліції у Рівненській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив (а.с.35).

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши відповідача, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд приходить до наступних висновків.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Судом встановлено, що 25 вересня 2021 року поліцейським відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Олексієвцем Іваном Федоровичем відносно позивача ОСОБА_2 було винесено постанову серії БАВ №379901 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, відповідно до якої, позивач 25 вересня 2021 року о 10 годині 08 хвилин по вул. Б. Хмельницького в с. Людинь Сарненського району Рівненської області керував мопедом "YAMAHA", без номерного знаку та без посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 (в), п.2.1 (а), ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», п.2.1 (г) Правил дорожнього руху України, за що до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с.12).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР).

Відповідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Частинами 1, 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, а також за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.2.1 "а", п.2.1 "б", п.2,1 "г", п.2.9 "в" Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільно- захисту -технічний талон), чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно абзацу 2 п. 2.13 Правил дорожнього руху України транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п.3 Положення, керування мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1; які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.4 а Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

З аналізу вищезазначених норм закону, обов`язком водія транспортного засобу є наявність при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та на вимогу поліцейського пред`явити їх для перевірки.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З оглянутого відеозапису, який було долучено Відповідачем-2 до матеріалів справи (а.с.27) судом встановлено, що на ньому зафіксовано, як працівники поліції після зупинки водія, який знаходився в мотошоломі, підійшли до нього. Далі працівник поліції представився та запитав у водія, щодо відсутності на транспортному засобі реєстраційного номеру, на що водій відповів, що його реєструвати не потрібно. Далі працівник поліції запитав, чи є у водія посвідчення відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом, на що він відповів, що має лише посвідчення водія категорії "С", яке знаходиться вдома. Потім працівник поліції повідомив, що проводиться розгляд справи про адміністративне правопорушення і назвав своє прізвище. Роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП. Також під час спілкування працівник поліції повідомив водію, що він був зупинений через те, що керував транспортним засобом без реєстраційного номеру, а також, що за подібне порушення він раніше був зупинений та попереджався про недопустимість порушень ПДР України. Після розгляду справи працівник поліції повідомив, що відносно водія винесено постанову та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. Потім роз`яснив порядок і строки її оскарження та запропонував водію ознайомитись із змістом постанови та розписатись у ній, але він від ознайомлення та підпису у постанові відмовився, після чого працівник поліції повідомив, що постанова надійде йому поштою за його домашньою адресою.

Таким чином, після перегляду долученого Відповідачем-2 до матеріалів справи відеозапису, суд приходить до висновку, що посилання позивача у позовній заяві, що транспортним засобом він не керував, а також, що постанова не відповідає ряду процесуальних вимог та про порушення поліцейським процедури розгляду справи є безпідставними і переглянутий в судовому засіданні відеозапис події дають підстави для висновку про те, що суб`єктом владних повноважень не було порушено процедуру розгляду справи таким чином, щоб таке порушення могло вплинути на зміст прийнятого рішення, а доводи позивача наведені у позовній заяві не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він керував транспорним засобом, який не зареєстрований в установленому законом порядку, не маючи при собі та не пред`явивши поліцейському посвідчення водія відповідної категорії та не маючи права керування таким траанспортним засобом.

Доводи позивача з приводу відсутності у постанові посилань на технічний запис суд не приймає з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Так, відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як вбачається із копії постанови серії БАВ №379901 від 25 вересня 2021 року, у ньому міститься запис про те, що фото та відео фіксація здійснювалась на боді камеру "ВК 2028", а тому доводи позивача щодо відсутності у постанові такого посилання є безпідставні.

Крім того, у позовній заяві позивач посилається на те, що у постанові зазначено, щодо порушення ним п.2.1 (г) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила), що абсолютно не відповідає фактичним обставинам.

Проте з такими доводами позивача суд погодитись не може, оскільки в оскаржуваній постанові працівником поліції зазначено про порушення п.2.1 (ґ), де вказується, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Зазначене підтверджується фабулою постанови, де вказано, що ОСОБА_2 керував мопедом, в тому числі, без полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Окрім того, позивач посилається на те, що у постанові невірно зазначено назву транспортного засобу, а саме зазначено, що він керував мопедом "Yamaha", хоча він має у власності скутер марки "Honda Takt", що підтверджується копією талону (а.с.11). Проте, таке посилання, суд оцінює критично, оскільки помилка в написанні марки транспортного засобу, не може безпосередньо вплинути на зміст прийнятого рішення. Крім того, позивачем не було надано працівникам поліції на місці зупинки документів на транспортний засіб, а з відеозапису також встановлено, що на мопеді відсутня назва "Yamaha".

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України, а також переглянутий в судовому засіданні відеозапис дає суду підстави для висновку про те, що відповідач-1 діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом п. 2 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції статтей за якими позивача визнано винним, санкція застосована на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , поліцейський діяв відповідно до вимог Закону і в межах своїх повноважень, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушень, про які зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про обґрунтованість постанови серії БАВ №379901 від 25 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що вчинення позивачем порушень ПДР України підтверджено належними і допустимими доказами, а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому слід вважати доведеною наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, що в свою чергу підтверджує, що постанова БАВ №379901 від 25 вересня 2021 року винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_2 пропущений процесуальний строк звернення до суду.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Поліцейського відділення поліції №1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Олексієвця Івана Федоровича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2021 року о 14-00 год.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.