Справа № 300/7096/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" грудня 2021 р. справа № 300/7096/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмову протиправною, зобов`язання до призначення пенсії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмову протиправною, зобов`язання до призначення пенсії.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено їй в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21.06.2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має статус потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС третьої категорії. Відноситься до осіб, які постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення, а саме у м. Дубровиця Рівненської області з 22.11.1986 по 15.02.1990 років. У зв`язку з цим, з врахуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", отримала право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовило їй у такому призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.08.1985 по 28.07.1986, з 26.06.1980 по 13.05.1981 роки, попри те, що її страховий стаж складає 50 років, 09 місяців 14 днів, вона більше трьох років постійно працювала та проживала у зоні гарантованого добровільного відселення. Отже, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21.06.2021.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення 60 років за наявності необхідного страхового стажу, зокрема у 2021 році 28 років. Страховий стаж ОСОБА_1 за документами про стаж, даними персоніфікованого обліку становить 50 років 09 місяців 14 днів. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 років. Також, до її страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 28.07.1986, так як проміжок часу між датою звільнення та датою прийняття наказу про звільнення більше 1 місяця. Для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 не надано уточнюючої довідки за період роботи в Рівненській обласній лікарні.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.1993 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією (а.с.7).
Відповідно до змісту такого посвідчення позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно працюють чи працювали, або проживають чи проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.
Позивач звернулася до відповідача із заявою від 09.09.2021 про призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).
Згідно з частиною 1 статті 55 цього Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення.
Відповідно до статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях (ч.1 ст.15 Закону №796-XII).
Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Цим Порядком визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вже встановлено судом згідно посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно працюють чи працювали, або проживають чи проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.
За таких обставин позивач наділена правом на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Відповідно до висновків, наведених Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 по справі №572/456/17 підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрація у зоні посиленого радіологічного контролю.
Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 років.
Пенсійний орган вказав на те, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.08.1985 по 28.07.1986, з 26.06.1980 по 13.05.1981 роки, так як проміжок часу між датою звільнення та датою прийняття наказу про звільнення більші 1 місяця. Для зарахування періодів роботи до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки за період роботи з 01.08.1985 по 28.07.1986 в Рівненській обласній лікарні.
Так, відповідно до довідки Дубровицької держадміністрації від 09.03.1993 №1229 позивач постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років у місті Дубровиця Рівненської області з 22.11.1986 по 15.02.1990 роки (а.с.10).
Згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991№106 (зі змінами) місто Дубровиця Дубровицького району Рівненської області включено до зони гарантованого добровільного відселення.
Разом з тим, судом встановлено, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідачем не враховано документи, що підтверджують період її роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.
Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника, є його трудова книжка.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.
Записами трудової книжки позивача НОМЕР_2 підтверджено що позивач з 01.08.1985 по 28.07.1986 роки працювала (проходила інтернатуру) в Рівненській обласній лікарні. З 16.08.1986 по 04.11.1986 працювала лікарем невропатологом у Володимирецькій центральній районній лікарні Рівненської області, звідки її звільнено внаслідок переведення на посаду лікаря невропатолога Дубровицької районної лікарні Рівненської області (а.с.11-12).
Суд вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1985 по 28.07.1986, оскільки такий період підтверджений належно вчиненими записами трудової книжки та, на переконання суду, не потребують додаткового підтвердження уточнюючими довідками.
Проміжок часу між датою звільнення та датою прийняття наказу про звільнення, в даному випадку не викликає сумнівів у достовірності таких записів трудової книжки позивача та не може бути підставою для відмови зарахування цього періоду роботи до страхового стажу.
Крім того, суд звертає увагу на те, що селище міського типу Володимирець Володимирецького району Рівненської області згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991№106 (зі змінами) включено до зони посиленого радіоекологічного контролю.
З наведених вище матеріалів справи судом встановлено, що позивач станом на 01.01.1993 проживала та працювала на території зони гарантованого добровільного відселення більше трьох років.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII.
Враховуючи викладене у сукупності, з метою належного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити з 21.06.2021 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст.55 Закону №796-XII.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 908 грн. сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.