Справа № 400/2567/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 р. № 400/2567/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарської фірми "Дніпро", вул. Степова, 2-Б, с. Дмитрівка, Очаківський район, Миколаївська область, 57545,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2020 № 7, № 7,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ СФ «Дніпро» звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області з вимогами про скасування Податкових повідомлень-рішень від 23.12.2020 року № 7 та № 7.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що контролюючим органом у листопаді 2020 року проведено фактичну перевірку дотримання підприємством норм законодавства щодо зберігання, використання підакцизних товарів, а саме: пального за період з квітня 2020 по листопад 2020 року. Так, під час проведення перевірки перевіряючим було надані всі документи первинного бухгалтерського обліку щодо придбання та використання пального у перевіряємому періоді. Але в Акті перевірки перевіряючі відобразили інформацію, яка не відповідає дійсності, зазначаючи, що підприємство не надало документи по зберіганню, використанню пального; не надано ліцензії на зберігання пального; не надано документів на реєстрацію складу для зберігання пального. Висновки проведеної перевірки є хибними, відповідач зазначив, що в перевіряємому періоді Підприємство зберігало пальне (що використовувало для власних потреб) без наявності ліцензії та без реєстрації місця для зберігання пального. Позивач зазначає, що на час проведення перевірки підприємству не було необхідності отримання Ліцензії на зберігання пального, оскільки за адресою с. Дмитрівка, вул. Степова 2-б, Очаківського району Миколаївської області пальне (нафтопродукти) не зберігалися. Відповідно до договору купівлі-продажу нафтопродуктів, підприємство купувало нафтопродукти у своїх контрагентів-продавців та по мірі необхідності (відповідно до заявок) продавець поставляв пальне до місць заправки сільськогосподарської техніки як власної позивача так і найманої ним для виконання сільгосп. робіт у інших підприємств. Позивач зауважує, що під час проведення перевірки перевіряючими ніяким чином не зафіксовано місце зберігання пального за юридичною адресою підприємства, це лише особисті припущення перевіряючих. Придбане пальне обліковувалося належним чином у позивача по складському обліку та при фактичному отриманні частки пального списувалося, що відображено у звітах про рух нафтопродуктів та відомостях на відпуск пального. Позивач вважає, що відсутній факт зберігання ним пального без ліцензії та вважає, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення належать скасуванню.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.05.2021 на 10:00 годину.

05.05.2021 року на адресу суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до оборотно-сальдової відомості у звітному періоді на підприємстві обліковувалося пальне в кількості 56 375,13 літрів, яке зберігалося за юридичною адресою ТОВ СФ «Дніпро». Оскільки у перевіряємому періоді ліцензія підприємством на зберігання пального для власних потреб не отримувалася, то контролюючий орган дійшов висновку, що пальне зберігалося Позивачем без ліцензії та належно зареєстрованого складу для зберігання, що є порушенням ст. 15 ЗУ № 481. Окрім того, при проведенні фактичної перевірки встановлено, що за перевіряємий період Позивачем зареєстровані акцизні накладні на реалізацію важких дистилятів (газойлів) на загальний обсяг 126 573,22 грн, що значно перевищує обсяг облікованого ПММ, а відтак контролюючий орган дійшов висновків, що Позивач до перевірки не надав документи про придбання ПММ у повному обсязі. Відповідач вважає, що факт порушення Позивачем вимог ЗУ № 481 доведений, а відтак прийняті за результатами фактичної перевірки податкові повідомлення-рішення правомірні та в межах своїх повноважень, просить суд відмовити в задоволенні позову.

За клопотанням Відповідача Ухвалою суду від 19.05.2021 року допущено процесуальне правозаступництво та первісного Відповідача змінено на його правонаступника - ГУ ДПС у Миколаївській області (код 44104027).

13.07.2021 року від представників сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

На підставі Наказу № 211 від 12.11.2020 року з 19.11.2020 року по 27.11.2020 року посадовими особами ГУ ДПС здійснено фактичну перевірку ТОВ СФ «Дніпро» з питань дотримання законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів за період з 01.04.2020 року по 19.11.2020 року (а. с. 46).

За результатами перевірки складено Акт від 30.11.2020 року № 1854/14/29/07/35723202 (далі Акт перевірки), висновками якого встановлено, що підприємством порушено вимоги ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 року № 481 (далі та раніше за текстом Закон України № 481) та п. 63.3ст.63, п.117.1 ст.117 ПК України, а саме: встановлено зберігання ТОВ СФ «Дніпро» дизельного палива без наявності ліцензії та факт неповідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме: ТОВ СФ «Дніпро» не подано форму № 20 ОПП (а. с. 54-61).

23.12.2020 року відповідачем, на підставі Акту перевірки, складено податкові повідомлення-рішення № 7 та № 7, якими до позивача застосовано штрафні санкції (а. с. 65-68).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ СФ «Дніпро» зареєстровано за юридичною адресою: с. Дмитрівка, вул. Степова, буд 2-Б, та здійснює діяльність відповідно до КВЕД 01..11- вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння культур.

З метою здійснення своєї господарської длявості Позивач закупав та використовував для власних потреб дизельне пальне.

Згідно зі ст. 15 Закону № 481 зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481 зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик. Місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії (частина шістнадцята ст. 15 Закону № 481).

Згідно з частиною дев`ятнадцятою ст. 15 Закону № 481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Ліцензія на право зберігання пального отримується на кожне місце зберігання пального.

Під час проведення фактичної перевірки за юридичною адресою Позивача, контролюючим органом були досліджені документи первинного бухгалтерського обліку, які надані суб`єктом господарювання (а. с. 51) на вимогу перевіряючих (а. с. 49).

У пунктах 2.2.8 Акту перевірки перевіряючими зазначено, що з 06.11.2020 року у Позивача є в наявності діюча ліцензія на зберігання пального № 2001207, термін дії якої до 2025 року, ця інформація також підтверджується витягом з Реєстру ліцензій бази ДПС. Місцем зберігання пального, що є об`єктом оподаткування, Позивачем зареєстрована бочка № 90300001 та земельна ділянка № НОМЕР_1 (а. с. 57).

Як вбачається з матеріалів справи, на час проведення фактичної перевірки з 19.11.2020 року по 27.11.2020 року ТОВ СФ «Дніпро» мало діючу ліцензію на зберігання пального для власних потреб та належним чином зареєстроване в податкових органах місце зберігання пального.

Перевіряючі в Акті перевірки дійшли висновку, що у період з 30.06.2020 по 05.11.2020 року отримане підприємством пальне у кількості 126 537,22 зберігалося Підприємством без ліцензії саме за адресою с. Дмитрівка, вул. Степова, буд 2-Б.

До таких висновків перевіряючі дійшли, виходячи з аналізу оборотно-сальдових відомостей, які надав позивач для перевірки на вимогу контролюючого органу.

Однак суд вважає, що такі висновки перевіряючих є сумнівними, оскільки жодними доказами не доведено, що до 05.11.2020 року ПММ зберігалися Позивачем.

Так, у матеріалах справи наявний договір (який був досліджений первіряючими під час проведення фактичної перевірки) щодо купівлі-продажу нафтопродуктів, відповідно до умов якого продавець (постачальник) зобов`язується власним транспортом поставляти ПММ по заявкам Позивача для заправки транспортних засобів. На підтвердження цієї позиції Позивачем надані відомості на відпуск дизельного палива, та лімітно-заборні картки матеріальних цінності, які є частиною складського обліку придбаного пального.

З огляду на те, що Відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, що у період з 03.06.2020 року по 05.11.2020 року Позивач зберігав дизельне пальне на незареєстрованому складі саме за адресою с. Дмитрівка, вул. Степова, буд 2-Б, та з урахуванням того, що з 06.11.2020 року Позивачем отримано ліцензію на зберігання пального для власних потреб у зареєстрованому місці зберігання та наявності договору поставки пального, суд приходить до висновку, що позиція відповідача (зберігання ПММ без ліцензії за адресою с. Дмитрівка, вул. Степова, буд 2-Б), викладена в Акті перевірки, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. А відтак, застосування Відповідачем до ТОВ СФ «Дніпро» штрафних санкцій за порушення ст. 15 ЗУ № 481 є неправомірним та податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року належить скасуванню.

Щодо оскарження Позивачем Податкового повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року, про застосування штрафних санкцій за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, а саме: не повідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме: неподання ТОВ СФ «Дніпро» податковому органу форми № 20 ОПП, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Позивачем у Позовній заяві не викладено жодного обґрунтування неправомірності застосування штрафних санкцій до позивача за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України. Лише у прохальній частині Позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 7.

В Акті перевірки ч. 2 (а. с. 55) перевіряючі відобразили, які документи про право власні на рухоме та нерухоме майно були надані позивачем та були досліджені перевіряючими.

Так, на праві приватної власності у Позивача є нежитлові приміщення комплексів гаражу, вагові, зернові склади, маслобаки, комплекси машинного двору (ремонтні майстерні авто техніки).

Відповідно до вимог ст. ст. 265, 266 ПК України оподаткуванню належить майно платника податків, як рухоме, так і нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 16.1.3. ст. 16 ПК України передбачені обов`язки платника податків у тому числі подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Позивачем не заперечується у позовній заяві, що декларацію ОПП-20 ним не було подано у перевіряємому періоду. Жодних доказів на спростування позиції контролюючого органу, викладену в Акті перевірки (неподання декларації форми ОПП-20), Позивач суду не надав.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо скасування ППР № 7 не належать задоволенню.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 7698,90 грн (а. с. 1), відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 7500,00 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарської фірми «Дніпро» (вул. Степова, 2-Б, с. Дмитрівка, Очаківський район, Миколаївська область, 57545, ідентифікаційний код 35723202) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2020 р. № 7 і № 7 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 23.12.2020 р. № 7.

3. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2020 р. № 7 відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) судовий збір у сумі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот грн 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарської фірми «Дніпро» (вул. Степова, 2-Б, с. Дмитрівка, Очаківський район, Миколаївська область, 57545, ідентифікаційний код 35723202).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17.12.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська