Справа № 463/11892/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 463/11892/21 пров. № А/857/20838/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ,

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2021 року (суддя Яворський С.Й., час ухвалення не зазначаено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 25.10.2021),

в адміністративній справі №463/11892/21 за позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

про затримання,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач 7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому просив постановити рішення про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк 6 (шість) місяців починаючи з часу та дати фактичного затримання, а саме до 13 год. 00 хв. 21 квітня 2022 року.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25.10.2021 року позов задоволено. Затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Строк дії рішення в частині затримання іноземця становить 06 місяців з моменту проголошення рішення з 25.10.2021 року до 25 квітня 2022 року.

З цим рішенням суду першої інстанції від 25.10.2021 року не погодилась відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що затримання ОСОБА_1 відбулось за 1000 м. від лінії державного кордону України, а диспозиція ч.2 ст.204-1 КУпАП вказує, що саме адміністративне правопорушення полягає в намаганні особи перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Тобто в даному випадку вина в перетині державного кордону України або спробі його перетину не доведена. Також судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що апелянт являється матір`ю та має на утриманні трьох малолітніх дітей. Наймолодший син набув громадянства України за фактом народження в Україні. Старший син являється учнем Одеської загальноосвітньої школи, до того ж страждає на епілептичний синдром та потребує кваліфікованої медичної допомоги.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.10.2021р. та винести постанову про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставами позову слугувало те, що відповідач громадянка Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи спільно зі своїми 3 (трьома) малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в складі групи осіб, здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску, на напрямку 719 прикордонного знаку, на відстані 1000 м. від лінії державного кордону України, територія Белзівської ОТГ, Червоноградського району, Львівської області, внаслідок чого о 13 год. 00 хв. 21 жовтня 2021 року була затримана прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Белз» (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) 7 прикордонного загону.

На підставі протоколу про адміністративне затримання від 21.10.2021 року відповідача поміщено у спеціальне приміщення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 25.10.2021 року, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та застосованого до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Тобто, факт вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 21.10.2021 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 21.10.2021 року, постановою Сокальського районного суду Львівської області від 25.10.2021 року в справі №454/4080/21 (а.с. 5, 6, 7-8).

Також встановлено, що відповідач документована довідкою про звернення за захистом в Україні №012875, виданою 18.10.2021 року ГУ ДМС в Одеській області, дійсна до 18.11.2021 року, що підтверджується даною довідкою та відповіддю ГУ ДМУ в Одеській області (а.с. 10-11, 13-14).

За результатами апеляційного розгляду даної справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо затримання відповідача, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідач документована довідкою про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частинами 11-13 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п.5 вказаного Типового положення, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, спроба незаконного перетину ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу підтверджуються доводи позову, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній, може повторити спробу незаконного перетину державного кордону.

Доводи апеляційної скарги про те, що затримання ОСОБА_1 відбулось за 1000 м. від лінії державного кордону України, що не підпадає під диспозицію ч.2 ст.204-1 КУпАП, а отже вина в перетині державного кордону України або спробі його перетину не доведена, - колегією суддів відхиляються з огляду на те, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року у справі №454/4080/21 відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Вказана постанова суду в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили 10.11.2021 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень за реєстраційним №100767167.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що вирішуючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом затримання відповідача до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а строк дії рішення суду в частині затримання визначено на 06 місяців з моменту проголошення рішення з 25.10.2021 року до 25 квітня 2022 року.

Однак, таке формулювання рішення суду не відповідає приписам частини другої статті 289 КАС України, яка передбачає застосування заходів, визначених у частині першій цієї статті, до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Також судом першої інстанції не враховано обставин того, що відповідача згідно протоколу про адміністративне затримання було затримано 21 жовтня 2021 року, і з цієї дати слід обчислювати строк затримання іноземця.

З урахуванням наведеного, керуючись статтею 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції, а саме:

- в абзаці другому резолютивної частини цього рішення суду формулювання «до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні» необхідно замінити формулюванням «до завершення процедури розгляду її заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, але не більше ніж на строк 6 місяців, тобто до 21 квітня 2022 року»;

- абзац третій резолютивної частини цього рішення суду необхідно виключити.

У решта частині рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставини справи та дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, а також те, що суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2021 року в адміністративній справі №463/11892/21 за позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про затримання змінити, а саме:

- в абзаці другому резолютивної частини цього рішення суду формулювання «до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні» замінити формулюванням «до завершення процедури розгляду її заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, але не більше ніж на строк 6 місяців, тобто до 21 квітня 2022 року»;

- абзац третій резолютивної частини цього рішення суду виключити.

У решта частині рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2021 року в адміністративній справі №463/11892/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 16.12.2021 року