Справа № 727/9961/21
Суддя: Танасійчук Н. М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9961/21
Провадження № 2-а/727/116/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Танасійчук Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Вінницькій області, третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Король Андрій Олександрович про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП у Вінницькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Король Андрій Олександровичпро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 29.09.2021 року інспектором патрульної поліції Король А.О. було винесено постанову серії ЕАО №4836219 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказує, що 29.09.2021 року він керував транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 по автотрасі та близько 13:07 год. автомобіль позивача зупинили поліцейські та повідомили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення швидкісного режиму в населеному пункті, яке зафіксоване за допомогою лазерного вимірювача швидкості «Trucam».

Позивач вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейські йому не продемонстрували прилад «Trucam», де на відеозаписі було видно саме його порушення, не ознайомивши його з доказами порушенням, разом з тим TRUCaM не був влаштований стаціонарно, а фіксація швидкості здійснювалася з рук поліцейського - ручне вимірювання швидкості прямо суперечить приписам ст. 40 Закону.

Крім цього, стверджує, що він адміністративного правопорушення не вчиняв та швидкість руху у населеному пункті не перевищував та одразу повідомив поліцейського, що вони перебувають за межами населеного пункту. Також посилається на те, що самим поліцейським було вказано, що до населеного пункту 220 метрів.

А також, звертає увагу суду на те, що жодних інших доказів вчинення ним правопорушення поліцейськими суду не представлено.

Таким чином, як стверджує позивач, оскільки відсутні будь-які належні докази вчинення правопорушення, то, на його думку, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №4836219 від 29.09.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати на надання правової допомоги.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

З наданої суду копії постанови серії ЕАО №4836219 від 29.09.2021 року (а.с.11-12), що була винесена поліцейським батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Королем А.О., встановлено , що позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Як зазначено в постанові, 29.09.2021 року о 13:07:54 водій, керуючи транспортним засобом, в населеному пункті с.Якушинці, вул. Зарічна 10, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год. та рухався зі швидкістю 74 км/год., що зафіксовано на пристрій «Trucam 8446», чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про винуватість позивача ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких не відображено прив`язку до населеного пункту, разом з тим чітко вбачається позиція позивача звернути увагу, що знак про початок населеного пункту відображено попереду його транспортного засобу, про що позивач просив зафіксувати на бодікамеру працівників поліції але працівником поліції дана вимога була проігнорована, натомість поліцейським було чітко вказано місце вчинення правопорушення, а саме, що порушення було зафіксовано за 220 метрів до населеного пункту с. Якушенці без зазначення чіткої адреси як це зазначено в самій постанові.

Суду було надано відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до якого долучено фото з TruCAM , відповідно знайшла своє підтвердження позиція позивача, про те, що подія відбулася поза межами населеного пункту. Зокрема з доказів, наданих працівниками поліції вбачається місце вчинення правопорушення -АД М30 377 км, а не населений пункт з прив`язкою до вулиці та нумерації будинку, як це зазначено в оскаржу вальній постанові.

З відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції без ознайомлення позивача з матеріалами справи було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, разом з тим тільки після оголошення про накладення адміністративного стягнення позивачу було оголошено його права та обов`язки, що не дало можливості позивачу ознайомитися з матеріалами справи, надати будь які клопотання, заперечення чи спростування з приводу даної справи, а також можливості скористатися правовою допомогою, у зв`язку з чим встановлено порушення працівником поліції ст. 279 КУпАП, а саме порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки та після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Згідно положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Прилад TRU CaM не був влаштований стаціонарно, а фіксація швидкості здійснювалась з рук поліцейського - ручне вимірювання швидкості прямо суперечить приписам ст. 40 Закону. Це ставить під сумнів точність вимірювання показника швидкості руху автомобіля положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Відповідне положення міститься у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду міста Львова від 21 січня 2021 року у справі № 157/703/20 п.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016р.)

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 ..

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення - закриттю, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.3 ст.134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п.1, 2, 6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правничої допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до адміністративного позову було додано акт виконаних робіт від 05.10.2021 року про надані послуги у зв`язку із розглядом справи в загальній сумі 6300 (а.с.16-17).

Також, до матеріалів справи було долучено договір про надання правничої допомоги від 05.10.2021 року (а.с. 15), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія №433 (а.с.14), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.13).

Представник відповідача у відзиві на позов просив зменшити витрати на правничу допомогу в розмірі 6300 грн., оскільки вони є неспівмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Вінницькій області на користь позивача витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 454 грн., оскільки позивач відповідно до ч.4 ст. 288 КУпАП був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.7, 9, 122, 247, 251, 252, 258, 280 КУпАП, ст.ст.5, 20, 77, 139, 241-246, 250, 251, 268, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП у Вінницькій області, третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Король Андрій Олександрович про скасування рішення суб`єкта владних повноважень задовольнити.

Постанову інспектора УПП у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Короля Андрія Олександровича, серії ЕАО №4836219 від 29.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Вінницькій області на користь держави судовий збір у сумі 454,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Вінницькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, понесені за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.М.Танасійчук