Справа № 463/10415/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 463/10415/20 пров. № А/857/19929/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Яворським С.Й.; складене у повному обсязі 16 вересня 2021 року) в адміністративній справі № 463/10415/21 за позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2021 року 7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (далі також - позивач) звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із вказаним позовом та просив затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі також - відповідач) з метою ідентифікації, на строк 6 місяців, починаючи з часу та дати фактичного затримання.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 446-456 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », територія Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, внаслідок чого 12 вересня 2021 року був затриманий посадовими особами Прикордонної Варти Республіки Польща. 14 вересня 2021 року о 21 год. 10 хв. на підставі ст. ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» цього громадянина було передано на територію України представникам відділення інспекторів прикордонної служби «Мігово» (тип В) відділу прикордонної служби «Смільниця» (тип Б) в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко». 15 вересня 2021 року про затримання громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України. У ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України потрапив незаконним шляхом з Російської Федерації. У зв`язку з відсутністю у відповідача будь-яких документів, що посвідчують особу, а також будь-яких документів, які надають право на перетинання державного кордону України і на підставі яких він може вибути з території України, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року позов задоволено.

Затримано громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою ідентифікації.

Строк дії рішення в частині затримання іноземця встановлено шість місяців, починаючи з дня фактичного затримання 21 год. 10 хв. 14 вересня 2021 року до 21 год. 10 хв. 14 березня 2022 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фактично його особа встановлена згідно інформації щодо перетину Державного кордону України та біометричних даних. При тому, що обов`язковою умовою затримання іноземця з метою ідентифікації є неможливість встановити особу затриманого під час незаконного перетину державного кордону України, вважає, що перед подачею позову до суду з метою ідентифікації його особи представники Державної прикордонної служби України не в повній мірі здійснили заходи з його ідентифікації, не дотримали відповідної процедури під час його затримання. Також, позивач, не отримавши відповіді з Посольства, передчасно пред`явив позов про його затримання. Крім того, на час розгляду цієї справи в суді першої інстанції були відсутні докази про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Також у справі відсутні докази щодо надання йому безоплатної вторинної правової допомоги, повідомлення Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 446-456 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби «Смільниця», територія Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, внаслідок чого 12 вересня 2021 року був затриманий посадовими особами Прикордонної Варти Республіки Польща.

14 вересня 2021 року о 21 год. 10 хв. на підставі ст. ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» цього громадянина було передано на територію України представникам відділення інспекторів прикордонної служби «Мігово» (тип В) відділу прикордонної служби «Смільниця» (тип Б) в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко».

На підставі протоколу про адміністративне затримання від 14 вересня 2021 року відповідача поміщено у ПТТ з м.д. н.п. Мостиська, 7 прикордонного загону, Львівська область, м. Мостиська, вул. Я. Мудрого, 113.

15 вересня 2021 року про затримання громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що згідно з матеріалами справи та поясненнями представника позивача у відповідача відсутні документи (оригінали), що посвідчують його особу та на підставі яких він може вибути з території України.

Крім того, надані позивачем документи свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність заявленого позову.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон - № 3773-VI) правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

А відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені положеннями статті 289 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Тобто, заходи, визначені статтею 289 КАС України, можуть бути застосовані до іноземця чи особи без громадянства, зокрема, за наявності двох умов: вчинення такою особою порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, а також відсутність в неї документа, що дає право на виїзд з України. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови в задоволенні позову про застосування цих заходів.

Згідно з пунктом 1 Розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150; зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Згідно із пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пунктів 1, 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України;

стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством;

затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як до вісімнадцяти місяців.

Згідно з частиною одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як встановлено з матеріалів справи, на час затримання відповідача у зв`язку з порушенням ним законодавства України з прикордонних питань, у нього були відсутні документи, які посвідчують особу та відомості про законний в`їзд і подальше законне перебування на території України.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив законодавство України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України у Республіку Польща, у зв`язку з чим (згідно з даними ЄДРСР, рішення № 100205453) постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2021 року в справі № 455/1508/21 (провадження № 3/455/839/2021) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; не має документів, які посвідчують особу, та не надав суду доказів про своє законне перебування на території України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність затримання відповідача з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк шість місяців.

З приводу того, що в справі станом на час розгляду в суді першої інстанції були відсутні докази про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 204-1 КУпАП, колегія суддів зазначає, що така обставина не є визначальною у розумінні статті 289 КАС України, при тому, що в справі були належні та достатні докази, які підтверджують вчинення ним порушення законодавства України з прикордонних питань та правовий статус іноземців, зокрема протокол реадмісії допуску.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що фактично його особа встановлена згідно інформації щодо перетину Державного кордону України та біометричних даних, позаяк у нього відсутні документи, які посвідчують його особу, та документи, які надають право на перетинання державного кордону України і на підставі яких він може вибути з території України. Також, на спростування доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що у відповідності до визначеної законодавством процедури 14.09.2021 було складено протокол реадмісії допуску, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, протокол про адміністративне затримання; з метою ідентифікації відповідача було повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України, а також з метою надання безоплатної правової допомоги повідомлено Центр надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Львів за тел. 0 322 367 495, о 21 год. 30 вх. за № 990; повідомлення прийняв ОСОБА_3 (а. с. 6 - 9).

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року в справі № 463/10415/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 16 грудня 2021 року.