Справа № 300/770/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. справа № 300/770/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Шумея М.В.,

при секретарі судового засідання Шпак М.М.,

за участю: представника позивача Тепак Л.П.,

представника відповідача Лук`янчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №1653 від 30.10.2021, скасування рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн №172/0902 від 13.01.2021, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №1653 від 30.10.2021, скасування рішення №172/0902 від 13.01.2021 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що оскаржуваний наказ про проведення перевірки не містить конкретно-визначених відомостей та/або даних, що стали безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки, тобто є необґрунтованим, а відповідачем безпідставно проведено фактичну перевірку, оскільки йому невручено копії наказу на проведення перевірки, податковим органом у направленні та у самому акті фактичної перевірки не зазначено період, який охоплюється перевіркою та відсутні конкретно визначені підстави для проведення перевірки, як наслідок, вважає, що контрольний захід проведено відповідачем протиправно, без дотримання чіткої процедури визначеної ст. 80, 81 ПК України. Крім того зазначив, що відомості акту перевірки прямо суперечать його висновкам, оскільки при перевірці не встановлено порушення порядку ведення обліку, нестачі чи надмірності об`єму пального. Перевіркою також не визначено можливість зберігання такого пального, виміри його залишку чи надмірність його списання, а також те, що самими посадовим особами органу ДПС встановлено факт наявності відповідної ліцензії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача, 13.04.2021, надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 клопотання Головного управління ДПС у Київській області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено.

Від представника відповідача, надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалами Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021, 14.05.2021, 05.08.2021, 05.08.2021, 29.09.2021, 12.10.2021 призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. Вказав на правомірність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних наказу №1653 від 30.10.2021 та рішення №172/0902 від 13.01.2021. На підтвердження зазначив, що перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області пред`явлені документи, визначені п.81.1. ст.81 Податковою кодексу України, ФОП ОСОБА_1 . Вказана особа ознайомилась з направленнями та отримала копію наказу та витяг до наказу (де зазначено найменування суб`єкта господарювання, тривалість перевірки та адрес об`єкта перевірки) про проведення перевірки, про що власноручно зробила відмітку в направленнях на проведення фактичної перевірки. Тому, посилання позивача щодо не підписання будь-яких документів є безпідставними. Водночас, під час перевірки встановлено, що відповідно до видаткової накладної від 08.04.2020 №1203 та товарно-транспортної накладної від 08.04.2020 №Р1203, видаткової накладної від 10.04.2020 №1222, та товарно-транспортної накладної від 10.04.2020 №Р1222 ТОВ «ТД РОСТОК» реалізовано на адресу ФОП ОСОБА_1 бензин Аи-92-К5 ЄВРО та пальне дизельне Євро сорт в кількості 8000 літрів та 10180 літрів відповідно. Згідно з зазначеними вище документами пункт розвантаження нафтопродукту: АДРЕСА_1 . При цьому ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у квітні 2020 року зберігалось пальне за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги частини першої ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненнями (далі - Закон України №481/95-ВР).

У відповіді на відзив позивач звертає увагу на необхідність дослідження змісту спірного наказу №1653 від 30.10.2021, оскільки він оформлений з порушенням приписів ст. 81 ПК України. Крім того, серед іншого, зазначив, що інформація щодо пункту розвантаження пального згідно ТТН виданих постачальником ТОВ «ТД РОСТОК» за господарськими операціями, проведеними в квітні 2020 року, як єдина фактична підстава висновку про виявлення факту зберігання пального без ліцензії, за фактичної відсутності будь-якого пального та його зберігання позивачем, виключає сам факт допущення ним відповідного правопорушення, у зв`язку з відсутністю події такого правопорушення.

Від представника позивача, 28.07.2021 надійшли докази, а саме відповідь на адвокатський запит ТОВ «ТД РОСТОК» №47 від 26.07.2021, в якій підтверджується фактичне місце поставки для ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів за адресою : АДРЕСА_1 . Також у відповіді зазначено, що у вищезазначених накладних допущено описку щодо місця поставки нафтопродукту « АДРЕСА_1 », що слугувало підставою для складання коригувань акцизних накладних.

Пояснення представника відповідача які надійшли, 03.09.2021, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, а представник відповідача проти позову заперечив, свої вимоги та заперечення вони обґрунтовували вказаними в заявах по суті спору правовими підставами та обставинами.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 30.10.20220 №1653 та направленнями на проведення фактичної перевірки від 26.11.2020 №№722, 723 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області з 30.11.2020 по 09.12.2020 проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області складено Акт фактичної перевірки, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги частини першої ст.15 Закону України №481, як наслідок, винесено рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн №172/0902 від 13.01.2021.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 80.2 вказаного кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пункт 80.2.1);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пункт 80.2.2.);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пункт 80.2.3);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пункт 80.2.4);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пункт 80.2.5);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пункт 80.2.6.);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пункт 80.2.7).

Згідно з пунктом 80.3 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка, що здійснюється за наявності підстави, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Відповідно до пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема копію наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Однак, в наказі про проведення перевірки не міститься конкретно-визначених відомостей та/або даних, а саме, яка інформація про порушення вимог законодавства позивача стала безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки, як наслідок, відповідачем протиправно, без дотримання чіткої процедури визначеної ст. 81 ПК України прийнято оскаржуваний наказ.

Щодо підстав застосування штрафних санкцій, з цього приводу суд зазначає, що єдиною підставою для застосування штрафних санкцій до позивача є товарно-транспортні накладні від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222, в яких зазначено пункт розвантаження нафтопродукту: Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 1.

Проте, у матеріалах справи наявна відповідь ТОВ «ТД РОСТОК» №47 від 26.07.2021 в якій підтверджується фактичне місце поставки для ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 25. Також у відповіді зазначено, що у вищевказаних накладних допущено описку щодо місця поставки нафтопродукту «вул. Київська, 1», що слугувало підставою для складання коригувань акцизних накладних.

Інших доказів, які б, підтверджували факт реального зберігання позивачем пального за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 1, відповідачем не надано.

Відтак, фактична відсутність будь-якого пального за адресою: АДРЕСА_1 , виключає сам факт допущення ним відповідного правопорушення, у зв`язку з відсутністю події такого правопорушення.

У постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 22.11.2021 у справі за №0670/2176/11, суд зазначив, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. У свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що фактичне розвантаження нафтопродукту згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів здійснено за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 25, за якою позивач має право зберігати нафтопродукт відповідно до ліцензії.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не виконано вимоги статті 78 КАС України, не надавши докази, які підтверджують правомірність їх дій щодо прийняття оскаржуваних рішень.

Як наслідок, є безпідставним застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій до позивача за здійснення оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії, а також без реєстрації платником акцизного податку за умов відсутності факту реалізації пального, що спростовує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач на підставі помилкових висновків оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосував до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 500000 гривень.

Як наслідок, є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення за №172/0902 від 13.01.2021 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 500000 гривень.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 7270 гривень, згідно платіжного доручення за №98 від 26.02.2021 та квитанцією №ПН830 від 02.03.2021, які необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Київській області.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області №1653 від 30.10.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області №172/0902 від 13.01.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 7270 (сім тисяч двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.