Справа № 300/4122/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. справа № 300/4122/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи період роботи з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького , зобов`язання зарахувати позивачу до стажу роботи період роботи з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом" та з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького та призначити пенсію з урахуванням вказаного стажу з дня подання заяви про призначення пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Такі ж норми містяться в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року. Її трудова книжка містить всі необхідні дані, які підтверджують факт роботи у спірний період швеєю у швейному цеху колгоспу "Ленінським шляхом" та колгоспу імені Данила Галицького. Однак, відповідачем безпідставно не враховано до її стажу період роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького з підстав відсутності даних про вихододні у колгоспах та, у зв?язку з цим, відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

13.08.2021 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

07.09.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження (а.с.35-38).

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

30.06.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 21.07.2021 за №0900-0206-8/26103 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

Підставою слугувало те, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 08 місяців 10 днів, при необхідних 28 роках, що є недостатнім для призначення їй пенсії у віці 60 років. До страхового стажу не враховано періоди роботи з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького, оскільки відсутні дані про вихододні у вказаних колгоспах (а.с.20).

Наведене і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 даного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто надання довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Така позиція не суперечить позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , дослідженої судом в якості належного письмового доказу, встановлено, що позивач:

- 08.04.1987 прийнята в колгосп "Ленінським шляхом" в швейний цех швеєю.;

- 04.12.1989 звільнена у зв?язку з розподілом колгоспу в порядку переводу, ст. 36 п. 5 КЗПП УРСР;

- 04.12.1989 прийнята у колгосп імені Данила Галицького в порядку переводу на посаду швеї;

- 08.05.1991 звільнена з роботи за власним бажанням (зворотня сторона а.с.12).

Вказані записи у трудовій книжці позивача скріплені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками.

Таким чином, встановив суд, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача в оскаржені періоди. При цьому, суд не встановив жодних виправлень чи інших змін у трудовій книжці ОСОБА_1 . Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а тому відсутність додаткових відомостей, а саме довідки про кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 червня 2019 року у справі №727/384/17.

При цьому, суд звертає увагу, що документи, які б свідчили про невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в колгоспах з поважних чи не поважних причин відповідачем не надані та в матеріалах справи також відсутні.

Щодо посилань на архівні довідки Архівного відділу Галицької районної державної адміністрації від 13.11.2017, Державного архіву Івано-франківської області від 17.06.2021 про неможливість підтвердження стажу роботи за період 1989-1991 роки ОСОБА_1 ,, оскільки відомості про заробітну плату не зберігання не здано, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не враховано до страхового стажу позивача період роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького .

На підставі наведеного суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи в колгоспі з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького є протиправними, а заявлені вимоги у цій частині та у частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу роботи вказаний період роботи в колгоспі "Ленінським шляхом" та в колгоспі імені Данила Галицького підлягають до задоволення.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції за прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення по суті заяви із урахуванням висновків суду про безпідставність неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", з 04.12.1989 по 08.05.1991 - в колгоспі імені Данила Галицького.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а позивач згідно квитанції №ПН2151407 від 06.08.2021 підтвердила сплату судового збору у сумі 908,00 грн., суд робить висновок про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу період роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", а також період роботи швеєю з 04.12.1989 по 08.05.1991 в колгоспі імені Данила Галицького .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу період роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", а також період роботи швеєю з 04.12.1989 по 08.05.1991 в колгоспі імені Данила Галицького .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 15.01.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення по суті заяви із урахуванням висновків суду про безпідставність неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи швеєю з 08.04.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 04.12.1989 в колгоспі "Ленінським шляхом", а також період роботи швеєю з 04.12.1989 по 08.05.1991 в колгоспі імені Данила Галицького .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Главач І.А.