Справа № 320/6068/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6068/20 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року адміністративну справу позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія «Укр-Граніт» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова компанія «Укр-Граніт» (надалі за текстом - «ТОВ ТК «Укр-Граніт») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2020 року, яким позивачеві збільшено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість на 3 373 957 грн. 50 коп.; податкову вимогу № 146421-59 від 18.06.2020 р., якою товариство зобов`язано сплатити 3 624 575 грн. 50 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про відсутність реального постачання товарів по угодам з ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» спростовуються первинними документами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що суб`єкти підприємницької діяльності, які зазначені у первинних документах в якості перевізників, не мають у власності чи оренді транспортних засобів.

Апелянт звертає увагу на те, що контрагент позивача не придбавав товари, які у подальшому були реалізовані ТОВ ТК «Укр-Граніт».

Насамкінець, апелянт зазначає, що позивач є фігурантом у кримінальному провадженні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, стверджуючи про законність та обгрунтованість судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на те, що він не може нести відповідальність за порушення допущені його контрагентом.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 05.02.2020 р. по 11.02.2020 р. посадовцями Головного управління ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ТК «Укр-Граніт» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку додану вартість в частині здійснення взаємовідносин з ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» за період з 01.07.2019 р. по 31.08.2019 р.

Результати перевірки оформлено актом № 158/10-36-05-12/40971120 від 18.02.2020 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 44, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») в результаті чого занижено податок на додану вартість на 2 699 166 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 30/05/19 від 30.05.2019 р. ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» зобов`язалось передати у власність ТОВ ТК «Укр-Граніт» товар, а останнє - прийняти та оплатити його.

На підставі цього договору були складені податкові накладні на поставку пиляного термічно обробленого граніту та пиляного термічно обробленого лабрадориту на загальну суму 16 195 000 грн. 32 коп., у тому числі 2 699 166 грн. 70 коп. ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачений у складі вартості товару ПДВ включив до податкового кредиту.

Разом з тим, згідно наданим товарно-транспортним накладним перевізниками товару були ПП «Автодан», ТОВ «Алькор Грейн», ТОВ «Белігрін», ТОВ «ВС-Автотранс», ТОВ «Інтер Солюшн», ТОВ «Ланавто», ТОВ «Пегас Вінд», ТОВ «Таврійська Зірка», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 .

При цьому, згідно поданої звітності:

- ПП «Автодан» має 3 штатних працівників та не має основних засобі;

- на ТОВ «Алькор Грейн» працює 1 працівник і основні засоби відсутні;

- ТОВ «Белігрін» не має основних засобів, а звіт про суми нарахованої заробітної плати не подавався;

- ТОВ «Інтер Солюшн» має 2 штатних працівників та не має основних засобі;

- у ТОВ «Ланавто» облікова кількість штатних працівників складає 5 осіб та відсутні основні засоби;

- ТОВ «Пегас Вінд» облікова кількість штатних працівників складає 5 осіб та відсутні основні засоби;

- у ТОВ «Таврійська Зірка» працює 1 працівник і основні засоби відсутні;

Крім того, один з транспортних засобів використовували, як ТОВ «Белігрін» так і ТОВ «Інтер Солюшн».

Так само, один з транспортних засобів використовували ТОВ «Інтер Солюшн» та ПП «Автодан», ТОВ «Таврійська Зірка» та ТОВ «Інтер Солюшн», ТОВ «Ланавто» та ТОВ «Алькор Грейн».

Також, аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» не виписувало податкові накладні на ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, аналіз Єдиного реєстру податкових накладних свідчить, що ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» не придбавало товар, реалізований позивачеві.

Також, ТОВ ТК «Укр-Граніт» є учасником кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Із наведеного відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ ТК «Укр-Граніт» сформувало податковий кредит шляхом маніпулювання показниками податкової звітності.

На підставі таких висновків Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2020 року, яким позивачеві збільшено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість на 3 373 957 грн. 50 коп., у тому числі 2 699 166 грн. за основним платежем та 674 791 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

Також, 18.06.2020 р. відповідачем сформовано податкову вимогу № 146421-59, якою товариство зобов`язано сплатити 3 624 575 грн. 50 коп. податкового боргу з податку на додану вартість.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договору поставки № 30/05/19 від 30.05.2019 р. та специфікації до нього; договору поставки № 06/0819 від 06.08.2019 р. та специфікації до нього; видаткових накладних; товарно-транспортних накладних; податкових накладних; банківських виписок, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувалось у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ ТК «Укр-Граніт» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Граніт-Мрамор Груп».

Не можуть бути прийняті в якості доказу висновки контролюючого органу про те, що ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» не придбавало реалізований позивачеві товар, а перевізники не мали достатніх трудових ресурсів та основних засобів для здійснення перевезень, оскільки їх зроблено без проведення відповідних перевірок, а виключно на підставі відомостей з Інформаційних баз ДПС.

Крім того, ніяких відомостей щодо неможливості здійснення перевезень ТОВ «ВС-Автотранс», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 акт перевірки не містить.

Помилковим є посилання скаржника на те, що ТОВ «Граніт-Мрамор Груп» не виписувало податкові накладні на адресу ФОП ОСОБА_3 , оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення допущені його контрагентом.

Також, не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення твердження відповідача про те, що ТОВ ТК «Укр-Граніт» є учасником кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Також, судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що всупереч приписам ПК України податкова вимога № 146421-59 від 18.06.2020 р. включає в себе суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням № від 18.03.2020 року, яке є неузгодженим, а отже не набуло статусу податкового боргу.

За таких обставин, окружний адміністративний суд дійшов вірного висновку про необхідність її скасування

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 17 грудня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко