Справа № 760/26889/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Існюк Вікторії Вадимівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Існюк Вікторії Вадимівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови, у якій просив:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 875,00 гривень.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.09.2021 заяву ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення відмовлено.

Ухвалюючи зазначене судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи, однак, у даному випадку, позивачем не було надано доказів, що є підставою для сплати гонорару та оплати фактичних витрат.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києві від 21.09.2021 та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 875,00 гривень.

Апелянт вказує на те, що вказані висновки суду першої інстанції є помилковими, адже можливість розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката не пов`язується з обов`язковим наданням доказів сплати таких послуг, з урахуванням того, що приписами частини третьої статті 134 КАС України, передбачено можливість сплати за послуги адвоката у майбутньому. Крім того, апелянтом наголошено на помилковому застосуванні судом першої інстанції практики Верховного Суду та висновків про стягнення витрат на правову допомогу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення винесена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідності висновків суду обставинами справи, що призвело до ухвалення незаконого та необгрунтованого судового рішення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа скористалась своїм правом на подання відзиву, у якому, зокрема, наголосила, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними з наступних підстав:

- співмірністю захисту порушених прав та розміром витрат на їх відновлення в суді;

- складністю справи, оскільки розгляд останньої відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін;

- обсягом проведеної роботи.

На переконання третьої особи, оскаржувана ухвала є законною, обгрунтованою та не підлягає скасуванню. Відтак, Департамент патрульної поліції заперечує проти наведених апелянтом доводів у апеляційній скарзі та просить залишити останню без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21.09.2021 без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини другої статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Тобто, постановленням додаткового рішення виправляються порушення вимоги вичерпності, якій повинно відповідати судове рішення.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Нормами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з наведеного слідує, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Проте, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що доказів здійснення позивачем оплати наданих за договором про надання правничої допомоги послуг (не надано квитанції або інших платіжних документів, що підтверджують оплату таких послуг) на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення і до апеляційної скарги надано не було, при цьому, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

На переконання колегії суддів, можливість сплати гонорару адвокату за надані послуги у майбутньому, не є свідченням про безумовне виконання стороною вказаних умов, а тому, має ризик виникнення ситуації, коли такі витрати позивачем не було понесено, а з відповідача вже стягнуті.

Судом першої інстанції було досліджено, що 04 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковбасою О.С. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 04-12/20.

Відповідно до пункту 3.1. даного договору, за надання правничої (правової) допомоги Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар), що визначається або на основі фіксованої суми, або на основі фіксованої щомісячної оплати, або на основі погодиннлї оплати, що визначається згідно з Додатком до Договору.

Факт надання послуг та понесення бюро фактичних витрат у зв`язку з виконанням доручення відповідно до даного договору підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт.

Підставою для сплати гонорару та оплати фактичних витрат, понесених бюро у зв`язку з виконанням доручення, є рахунок-фактура.

Підтвердженням здійснених клієнтом витрат щодо оплати витрат на правничу допомогу (в т.ч. понесення бюро фактичних витрат у зв`язку з виконанням доручення) є квитанція про оплачу/видатковий ордер.

Позивачем також надано до суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Ковбаси О.С., ордер на надання правової допомоги від ОСОБА_1 на ім`я Ковбаси О.С. , додаток № 1 до договору від 04 грудня 2020 року, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 14 липня 2021 року та додаток до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 14 липня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано доказів, що є підставою для сплати гонорару та оплати фактичних витрат, у зв`язку зі зверненням до Солом`янського районного суду міста Києва із адміністративним позовом, що на момент вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення не давало суду першої інстанції підстав для задоволення заяви позивача та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 875,00 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Оскільки апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували факт протиправності ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року - без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування ухвали суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року у справі №760/26889/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко