Справа № 460/15379/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., після одержання позовної заяви
доОстрозька міська рада Рівненської області
про скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Острозької міської ради з позовними вимогами про скасування рішень та нормативно - правових актів відповідача, зобов`язання вчинення певних дій.
У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ознайомившись з вказаною позовною заявою та доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.
Підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.
Ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до вимог ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Системний аналіз наведених норм доводить наступне.
Місцевими адміністративними судами (місцевими загальними суди як адміністративні суди та окружними адміністративними судами) вирішуються адміністративні справи як суди першої інстанції.
Предметом оскарження до адміністративного суду може бути будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, яке порушує права, свободи чи інтереси позивача. За правовою природою цих рішень виділяють два їх види: нормативно-правові акти і індивідуальні акти. Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.
Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.
З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені (Постанова ВС України від 01.12.2009 р., інформаційний лист ВАС України від 01.06.2010 N 781/11/13-10 "Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ").
Якщо правовий акт є одночасно нормативно-правовим актом і в частині - індивідуальним актом, то процесуальний порядок його оскарження визначається змістом позовних вимог і підставами позову. Вирішальне значення має в якій саме частині цей акт оскаржується - нормативно-правовій чи індивідуальній. Якщо акт оскаржується в цілому, то розгляд справи слід здійснювати за правилами ст. 171 КАС, як спеціальної.
Правила даної статті поширюються на розгляд адміністративних справ зокрема щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач посилається на невідповідність окремих нормативно правових актів відповідача Земельному Кодексу.
Відтак, позовні вимоги, крім іншого, стосуються оскарження двох нормативно правових актів Острозької міської ради
З наведеного вбачається, що позивач в одній позовній заяві об`єднав позовні вимоги, які процесуальним законом віднесені до різних категорій справ, зокрема, складних (справах щодо оскарження нормативно правових актів), і справ по скасуванню конкретного індивідуально правового акту, прийнятого за зверненням позивача.
Водночас в поданому позові позивач просить розглянути справу за правилами спрощеного провадження,
Однак по вказаним складним категоріям справ (в тому числі оскарження нормативно правових актів) визначений певний особливий порядок їх розгляду. Вирішення такої категорії справ в спрощеному провадженні процесуальним законом не передбачено.
За таких обставин суд приходить до висновку що позивач в одній позовній заяві об`єднав позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, спрощеного провадження та загального позовного провадження.
За таких обставин, позивачем порушені вимоги, визначені процесуальним законом, щодо об`єднання позовних вимог.
Згідно ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Як вже зазначалось, згідно ч.6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог по цій позовній заяві є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.
Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд приходить до висновку що в даному спорі позивачу доцільно звернутись до суду з окремими позовними вимогами про визнання нечинним нормативно-правового акту органу місцевого самоврядування та індивідуально правового акту.
Додатково суд вказує, що згідно зі ст. 3 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року Високі Договірні Сторони зобов`язуються проводити вільні вибори з розумною періодичністю шляхом таємного голосування в умовах, які забезпечують вільне вираження думки народу у виборі законодавчого органу.
Ст. 3 Першого Протоколу Конвенції надає Договірним Сторонам широку свободу розсуду для обмежень зазначених прав без конкретизації переліку легітимних цілей такого обмеження. Договірні Сторони вільні виправдати застосування обмежень за умови, що відповідність такої мети принципу верховенства права та загальним цілям Конвенції доведено конкретними обставинами справи.
Порядок оскарження нормативно правових актів Кабінету Міністрів України визначено КАС України. На думку суду, з огляду на приписи КАС України право позивача на доступ до суду не є абсолютним. Це право підлягає дозволеним КАС України обмеженням, зокрема, щодо підсудності та умов прийняття позовної заяви. Такі обмеження не можуть суперечити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Крім того, суд вважає, що згідно з принципом правової визначеності позивач має знати про неможливість розгляду в порядку спрощеного провадження позовних вимог про визнання нечинним нормативно-правового акту, та передбачати наслідки свого клопотання.
Суд наголошує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
При цьому, суд зауважує, що даною ухвалою право позивача на звернення до суду із заявленими вимогами не поставлене під загрозу, з огляду на передбачуваність для позивача наслідків його дій з об`єднання в одній позовній заяві вимог, які підлягають розгляду в різному провадженні, відтак, право позивача на звернення до суду не обмежується поверненням йому позовної заяви, а дії суду є пропорційними відповідній меті.
За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала.
Керуючись статтями 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 17.12.21

Суддя Д.Є. Махаринець