Справа № 500/6545/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6545/21

30 листопада 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.11.2021 (а.с.81-82) просить:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII), викладену в листі від 15.09.2021 № 1900-0215-8/27588;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону №796-XII з 08.07.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.07.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Листом від 15.09.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку тим, що з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав та не працював на території зони посиленого радіологічного контролю, початкова величина зниження пенсійного не застосовується. Згідно поданих документів підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 22.02.1989 по 08.12.1992 та з 06.09.1994 по 23.01.2002. Враховуючи наведене, станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, тому підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII відсутні.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача та зазначає, що згідно акту свідчення факту проживання від 30.09.2021 ОСОБА_1 у період з 04.12.1986 по 01.02.1988 проживав за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації, однак цей факт відповідачем не взято до уваги. Також позивач вказує про наявність у нього посвідчення, відповідно до якого він є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, як особа, яка постійно проживала на території зони посиленого радіологічного контролю, та має право на пільги і компенсацію, а тому вважає відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання на 04.11.2021.

04.11.2021 до суду надійшов відзив, у якому відповідач зазначив ті ж підстави невизнання позову, що й в оскаржуваному рішенні, які зводяться до того, що початкова величина зниження пенсійного віку до позивача не застосовується, оскільки ОСОБА_2 з моменту аварії по 31.07.1986 не проживав та не працював на території зони посиленого радіологічного контролю (а.с.42-43). Відповідач просив у позові відмовити.

Представник відповідача у судове засіданні 04.11.2021 не прибув, причини не прибуття до суду не повідомив, а тому суд визнав такі неповажними та розпочав розгляд справи.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні 04.11.2021, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просили задовольнити. ОСОБА_1 пояснив суду, що після проходження служби в армії проживав у місті Чорткові, де винаймав житло, тому не був зареєстрованим за місцем фактичного проживання.

У судовому засіданні 04.11.2021 за клопотанням представника позивача були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відомі обставини у цій справі щодо фактичного місця проживання ОСОБА_1 у спірний період.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у розгляді справи оголошено перерву до 11.11.2021, а ухвалою суду від 11.11.2021 перерва була оголошена до 30.11.2021.

30.11.2021 учасники справи у судове засідання не прибули.

Від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій зауважено, що ОСОБА_1 проживав у місті Чорткові Тернопільської області у період з 04.12.1986 по 01.02.1988, з 22.02.1989 по 08.12.1992, що станом на 01.01.1993 становить 4 роки 11 місяців 6 днів, тобто умова щодо проживання не менше 4 років для застосування статті 55 Закону №796-XII виконується. Згідно з відомостями про реєстрацію місця проживання позивач з 1991 року проживає по АДРЕСА_2 . Станом на 2015 рік (до зняття зони радіоактивного забруднення) період проживання становить 24 роки. Наведене підтверджує, що позивач має право на пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку за умовою 1 рік за 3 роки, але не більше 5 років.

Одночасно представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повністю (а.с.81-82).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, проте подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні (а.с.78).

З огляду на такі заяви учасників справи та враховуючи положення частини третьої статті 194, частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи у судових засіданнях, що відбувалися у цій справі, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 27.07.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.58-59).

Як вбачається з розписки-повідомлення заявником було долучено ряд документів для підтвердження стажу роботу, серед яких трудова книжка, посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), та інші (а.с.60-71).

Розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1900-0215-8/27688 від 15.09.2021 повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.8-9). Таку відмову обґрунтовано тим, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 6 місяців 15 днів. Оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав та не працював на території зони посиленого радіологічного контролю, початкова величина зниження пенсійного не застосовується. Згідно з поданими документами підтверджено факт роботи в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 22.02.1989 по 08.12.1992 та з 06.09.1994 по 23.01.2002.

Враховуючи такі обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в оскаржуваній відмові зазначило, що станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, тому призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII підстав немає.

Позивач вважає, що така відмова у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку порушує його право на пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно зі статтею 15 Закону №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За змістом статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону».

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас положеннями статті 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з приміткою до цієї норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно зі статтею 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону №796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (пункт 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі позивачу 16.02.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) серії НОМЕР_1 (а.с.15, 63) діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (далі - Порядок №501).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №501 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться: особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796-XII, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №599/564/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 21.11.2019 у справі №572/47/17, від 09.01.2020 у справі №363/3976/16-а, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Судом встановлено, що 16.02.1993 Тернопільська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 (а.с.15, 63).

З урахуванням статті 14 Закону №796-XII такий документ є підтвердженням того, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року перевірявся відповідними комісіями при видачі йому посвідчення.

Таким чином, вказане посвідчення надає позивачу право користуватися пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до умов, визначених статтею 55 Законом №796-ХІІ.

Суд звертає увагу, що Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 №791а-XII (далі - Закон №791а-XII).

Згідно з Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" абзац п`ятий частини другої статті Закону №791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII виключено також статтю 23 Закону №796-ХІІ, яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4. Вказані норми згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрали чинності з 01.01.2015. Тобто, з 01.01.2015 виключено обумовлену територію проживання та виконання роботи з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, оскільки належність позивача до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідачем не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано в установленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №287/39/17-а.

Суд також зауважує, що жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зокрема й потерпілих 4 категорії, у Законі №796-ХІІ не відбулось.

Отже, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов`язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 01.01.1993 у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Чортків Тернопільської області було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії підтверджено факт роботи в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 22.02.1989 по 08.12.1992 та з 06.09.1994 по 23.01.2002, тобто такі обставини не оспорюються сторонами.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проживання позивача на вказаній території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Відповідно до довідки Чортківського районного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.09.2021 №966 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах з 15.10.1984 по 28.11.1986 у Військовій частині НОМЕР_2 з місцем дислокації м.Бердичів Житомирської області (а.с.13).

Відсутність доказів постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 не дає підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

При цьому позивач має право на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років, як потерпілий від Чорнобильської катастрофи, особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

Суд наголошує, що позивач надав основний документ, що підтверджує його право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 (а.с.15), яке засвідчує той факт, що станом на 01 січня 1993 року він проживав чи постійно працював у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований.

Крім того, підтвердженням факту проживання/роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 є акт встановлення факту проживання від 30.09.2021, складений депутатом Чортківської міської ради ОСОБА_6 в присутності сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_7 проживав по АДРЕСА_1 без реєстрації з 04.12.1986 по 01.02.1988. Вказаний факт ці ж особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були допитані у судовому засіданні як свідки, підтвердили у показаннях.

Відтак позивач з 04.12.1986 по 01.02.1988, з 22.02.1989 по 08.12.1992 проживав у місті Чорткові, що станом на 01.01.1993 становить більше 4 років.

Відповідно до відомостей реєстрації місця проживання (прописки) ОСОБА_1 з 17.05.1991 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

Згідно з записами трудової книжки та довідками, виданими відповідними підприємствами, позивач з 22.02.1989 по 08.12.1992, з 06.09.1994 по 23.01.2002, з 19.11.2012 по 02.01.2013 працював у Чортківському комбінату комунальних підприємств водієм (м. Чортків), з 10.12.1992 по 05.09.1994 у Малому підприємстві «Парк» водієм (м. Чортків) (а.с.54-56, 64-70), з 14.11.2012 розпочато виплату допомоги по безробіттю Чортківським районним центром зайнятості по 15.11.2012.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази та враховуючи показання свідків, судом встановлено, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.01.1993 позивач дійсно постійно проживав у місті Чорткові, яке було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, більше 4 років, а з 22.02.1989 по даний час проживає у вказаній зоні та працював понад 24 роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за додатковою умовою 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, тобто ОСОБА_1 має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням положень статті 26 Закону №1058-ІV, згідно з якою чоловіки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років, його страховий стаж має становити не менше 23 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до відомостей органу Пенсійного фонду страховий стаж позивача складає 23 роки 6 місяців 15 днів (а.с.9).

Враховуючи наведене, а також те, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії він досягнув 55 років, мав не менше 23 років загального страхового стажу, суд дійшов висновку рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, викладене у від 15.09.2021 № 1900-0215-8/27588, про відмову у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку є протиправним.

Також наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням цих положень, беручи до уваги факт досягнення позивачем пенсійного віку з урахуванням його зменшення на 5 років 07.07.2021, а також те, що звернення позивача із заявою про призначення пенсії мало місце 27.07.2021, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 08.07.2021.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність відмови у призначенні пенсії позивачу.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 05.10.2021 №05-1402770/1/С (а.с.22).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладену в листі від 15 вересня 2021 року № 1900-0215-8/27588.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08 липня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 14035769).

Повний текст рішення складено та підписано 30 листопада 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.