Справа № 380/20211/21
Суддя: СЛИВКА С. І.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/443/69/21
УХВАЛА

іменем України

17 грудня 2021 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора ВРПУ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Дудяка Михайла Михайловича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання неправомірними дій працівника поліції,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до інспектора ВРПУ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Дудяка Михайла Михайловича, Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень сержанта Стрийського відділу патрульної поліції Дудяк Михайла Михайловича при оформленні протоколу серії ДПР 18 №054989 від 31.10.2021 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач оскаржує дії суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі складенням протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року по справі №380/20211/21 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій інспектора ВРПУ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, ГУНП у Львівській передано на розгляд за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області.

15.12.2021 року на адресу Жидачівського районного суду Львівської області надійшли матеріали адміністративної справи №380/20211/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І..

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення має доказовий характер і не породжує правових наслідків, оскільки не встановлює права і обов`язки для учасників спірних правовідносин, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 19 КАС України, а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17, у постанові від 10.07.2020 року у справі № 420/647/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 2-а/489/7/2016.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРПУ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Дудяка Михайла Михайловича,, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання неправомірними дій працівника поліції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.295 КАС України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.І. Сливка