Справа № 400/4937/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 р. № 400/4937/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2021 № 0-1409,№ 0-1409, №0-1409, №0-1409, №0-1409, №009.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідно до установчих документів ТОВ «Плавні» позивач входить до складу засновників та є кінцевим беніфіціарним власником товариства. У 2016 позивач придбав в ході ліквідаційної процедури у ВАТ «Арбузинська райагропромтехніка»- підприємство з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, комплекс будівель та споруд сільськогосподарського призначення, цільове визначення придбаних об`єктів нерухомості не змінювалось. Спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню відповідно до п.п. «є», »ж» ст.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України. Крім того, податкові повідомлення-рішення, які були прийняті відповідачем за нежитлове майно за 2016-2018, були скасовані рішенням суду по справі № 400/2786/19, яке набрало законної сили. Об`єкт податку у спірних податкових повідомлення-рішеннях за 2020 рік ідентичний скасованим податковим повідомлення-рішенням за 2016-2018 роки.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та підстав для застосування до позивача пільг передбачених п.п. «є», »ж» ст.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України немає. Позивач не надав суду інформацію стосовно належності нежитлових будівель до коду 1271 групи « Будівлі сільгосппризначення» або групи « Будівлі промисловості та склади».

У відповіді на відзив позивач зазначив, що за даними Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основними видами діяльності ВАТ «Арбузинська райагропромтехніка» є код 29.32.4 ремонт, технічне обслуговування і монтаж інших машин та устаткування для сільськогосподарського та лісового господарства. Цільове призначення придбаного у ВАТ «Арбузинська райагропромтехніка» не змінювалось.

У запереченнях відповідач зазначив, що позивач посилається, що він є засновником ТОВ «Плавні», видом діяльності якого є вирощування зернових культур, вирощування овочів і баштанних культур, але відповідно до фінансової звітності за 2020 вид економічної діяльності ТОВ - надання в оренду і експлуатація власного й орендованого майна.

Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач отримав 20.05.2021 податкові повідомлення-рішення за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2020 від 13.04.2021 № 0-1409 на суму 26071,75грн., № 0-1409 на суму 69487,14грн., №0-1409 на суму 181134,13грн., №0-1409 на суму 5164,99 грн., №0-1409 на суму 61027,46грн., №009 на суму 23625,63 грн.

У 2016 році позивачем було придбано нежитлові будівлі загальною площею 1605 кв.м: будівля охорони, майстерня загального призначення, будівля кузні, будівля зварювального цеху, нежитлові будівлі загальною площею 602,2 кв.м, що складається з будівлі спеццеху, нежитлові будівлі загальною площею 4183,8 кв.м, в т. ч будівля СТОТ з адміністративним корпусом, підстанція, нежитлові будівлі загальною площею 545,7кв.м., в т. ч. гараж, приміщення АТП, нежитлові будівлі загальною площею 119,3 кв.м.: мийка СТОА, будівля зварювального цеху, нежитлові будівлі загальною площею 1409кв.м., будівля СТОА, склад ПММ, будівля СТОА.

Позивач обґрунтовує позов тим, що об`єкти нерухомого майна є комплексом будівель сільськогосподарського призначення і передані позивачем ТОВ «ПЛАВНІ», засновником якого він є для використання ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються ним в оренду, лізинг, позичку.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:

виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно (ст. 265 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. ж п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з ДК 018-2000, до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Одночасно, клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» охоплює такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту - платнику.

Разом з тим, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме споруди сільськогосподарських товаровиробників не може бути підставою для звільнення від оподаткування.

Законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарській діяльності), а й з використанням цієї будівлі у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі та використання цієї будівлі за її призначенням.

Позивач не надав суду доказів, що належні йому будівлі віднесені до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення» та не надав суду доказів виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. Навпаки позивач надав суду докази придбання яєць, абрикос, вівці, КРС, оскільки відповідно до наданих доказів ні позивач, ні ТОВ «ПЛАВНІ» не вирощують сільськогосподарську продукцію, тому у даному випадку підстави для звільнення позивача від сплати податку на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України відсутні.

Надана суду видаткова накладна №3 від 21.11.2019, в якій зазначено про реалізацію ТОВ «ПЛАВНІ» 57т кукурудзи ТОВ «Южноукраїнська продовольча компанія» та довідка, в якій зазначено, що кукурудза вирощена на землях ТОВ «ПЛАВНІ» не приймається судом до уваги, оскільки позивачем не надано суду звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, який би підтверджував, що кукурудза була власно вирощена, а не придбана.

Крім того, позивач надав суду докази -договора про передачу майна: Землі та нерухоме майно в користування за плату, що також не підтверджує власне використання нерухомого майна позивачем.

Відповідно до п. «є» п.266.2.2 ст.266 ПК України передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Позивач всупереч цієї статті не надав суду доказів, що нерухоме майно, яке йому належить віднесено до будівель промисловості та використовується ним за призначенням у господарській діяльності та не передано в оренду, лізинг, позичку.

Посилання позивача на рішення суду, яке набрало законної сили по справі 400/2786/19, та яким податкові повідомлення-рішення за 2016-2018 були скасовані та судами визначено, що об`єкти нерухомості, які належать позивачу не є об`єктами оподаткування, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Крім того, Законом України від 16.01.2020 №466 у ст.266 ПК України були внесені зміни, умови, правове регулювання, за якими майно не є об`єктом оподаткування, тому підстави для застосування до позивача податкової пільги відсутні.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду висловлену по справі №500/2782/18 від 04.03.2021 також не приймається судом до уваги, оскільки стосуються правовідносин за 2018рік та спірним було питання чи наділений позивач у тій справі статусом сільськогосподарського виробника, як фізична особа. У цій справі ні позивач, ні ТОВ «ПЛАВНІ» не є сільськогосподарськими виробниками в розумінні норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позивач не довів суду, що він є сільськогосподарським виробником та використовує будівлі у сільськогосподарській діяльності, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, 44104027) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко