Справа № 120/17445/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 р. Справа № 120/17445/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2021 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Перший відділ ДВС у м. Вінниці) про:

- визнання протиправними дій головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Цимбалюк Т.А. щодо винесення постанови від 25.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67116679;

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Цимбалюк Т.А. від 25.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67116679 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом;

- зобов`язання головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Цимбалюк Т.А. поновити виконавче провадження № 67116679.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 120/1600/21-а зобов`язано Вінницький обласний військовий комісаріат підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

На виконання вказаного рішення суду Вінницький обласний військовий комісаріат підготував та направив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлену довідку № ХЛ64346 від 06.07.2021 про розмір грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії з 01.01.2021.

Однак позивач вважає, що така довідка не відповідає висновкам, які викладені в рішенні суду, та за своїм змістом та номером є ідентичною довідці № ХЛ64346 від 17.11.2020 для обчислення пенсії з 05.02.2019.

20.08.2021 Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 120/1600/21-а, а 12.10.2021 головний державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Вінниці Цимбалюк Т.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 67116679 з примусового виконання цього виконавчого листа.

22.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про неухильне дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження" та закінчення виконавчого провадження тільки після виконання ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення суду від 07.06.2021 у справі № 120/1600/21-а в повному обсязі.

Проте 25.11.2021 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 67116679 у зв`язку з фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення суду, посилаючись на те, що до органу ДВС надійшла заява боржника про виконання вимог виконавчого документа до моменту відкриття виконавчого провадження.

Позивач з правомірністю вказаної постанови не погоджується та зазначає, що державний виконавець проігнорував його зверненнями та наданими підтверджуючими документами, які свідчать про невиконання боржником судового рішення.

Ухвалою суду від 08.12.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою у відповідача витребувано копії матеріалів виконавчого провадження № 67116679.

16.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач вказує на те, що у Першому відділі ДВС у м. Вінниці на виконанні перебував виконавчий лист у справі № 120/1600/21-а, виданий 20.08.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом, згідно з яким Вінницький обласний військовий комісаріат зобов`язано підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження № 67116679 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, боржник надіслав державному виконавцю заяву від 29.10.2021, в якій повідомив про фактичне повне виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження. До заяви боржник додав довідку № ХЛ64346 від 06.07.2021 про розмір грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії з 01.01.2021 та супровідний лист від 07.07.2021 про її направлення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з відміткою про отримання.

Відповідач зазначає, що стягувачем не погоджується з діями боржника при виконанні рішення суду, про що 23.11.2021 подав відповідну скаргу. У зв`язку з цим державний виконавець роз`яснив стягувачу положення ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема можливість подати до відділу ДВС клопотання про призначення експерта або спеціаліста для з`ясування питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, з одночасним авансуванням відповідних витрат. Однак позивач такого клопотання не подав.

Відтак 25.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 67116679 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", яку відповідач вважає правомірною.

Разом з відзивом на позов відповідач також надав копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог і заперечень, суд при вирішенні спору керується такими мотивами.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є постанова головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Цимбалюк Т.А. від 25.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67116679 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/1600/21-а від 20.08.2021 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), тобто у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого листа згідно з виконавчим документом

Відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями пунктів 1, 3, 10 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

В силу положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, однією із законних підстав для закінчення виконавчого провадження є фактичне повне виконання боржником рішення суду.

При цьому державний виконавець повинен переконатися в тому, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Однак, як встановлено судом, постанова від 25.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67116679 винесена державним виконавцем передчасно та без проведення належної перевірки доводів стягувача щодо невиконання боржником рішення суду у справі № 120/1600/21-а у спосіб оформлення та направлення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідки № ХЛ64346 від 06.07.2021.

Так, приймаючи вказану постанову, відповідач лише обмежився посиланням на те, що боржник повідомив відділ ДВС про виконання вимог виконавчого документа шляхом видачі довідки № ХЛ64346 від 06.07.2021 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії з 01.01.2021 та її подання до пенсійного органу.

Між тим, державний виконавець залишив поза увагою той факт, що виконавчий лист виданий судом 20.08.2021 та пред`явлений до примусового виконання 11.10.2021, тобто вже після вчинення боржником вищевказаних дій. Це закономірно вимагало від відповідача належним чином перевірити твердження стягувача про невиконання боржником рішення суду, адже якби судове рішення було дійсно виконано боржником добровільно, у стягувача не було б необхідності у використанні процедури його примусового виконання.

Крім того, у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач навів конкретні доводи щодо того, у який саме спосіб боржник повинен виконати судове рішення з урахуванням висновків суду за результатами вирішення справи № 120/1600/21-а.

Ще більш детально свою позицію стягувач пояснив у заяві від 23.11.2021, у якій категорично заперечив дії боржника з видачі № ХЛ64346 від 06.07.2021 та з посиланням на конкретні та переконливі аргументи просив державного виконавця не брати довідку до уваги як таку, що свідчить про виконання рішення суду.

Натомість державний виконавець не вжив жодних передбачених законом заходів для перевірки повідомлення боржника про виконання рішення суду з урахуванням поданих стягувачем заперечень, та зробив упереджені (на користь боржника) і невмотивовані висновки про фактичне повне виконання боржником рішення суду за виконавчим листом № 120/1600/21-а від 20.08.2021.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що для з`ясування порушених позивачем питань необхідним є залучення експерта або спеціаліста. Адже позиція позивача щодо виконання рішення суду має виключно правовий характер та ґрунтується на висновках суду під час ухвалення рішення від 07.06.2021.

Відтак, якщо державний виконавець позбавлений можливості самостійно оцінити заперечення стягувача і не розуміє ухваленого судом рішення, норми п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII та ст. 254 КАС України надають державному виконавцю право звертатися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

При вирішенні справи суд відхиляє доводи відповідача щодо неподання стягувачем до відділу ДВС клопотання про призначення у виконавчому провадженні експерта або спеціаліста з одночасним авансуванням відповідних витрат.

По-перше, як зазначено вище, суд вважає безпідставними твердження відповідача про необхідність залучення на цьому етапі виконавчого провадження зазначених осіб для з`ясування питання щодо виконання/невиконання боржником рішення суду у спосіб видачі довідки № ХЛ64346 від 06.07.2021.

По-друге, з матеріалів виконавчого провадження видно, що відповідач надав позивачу роз`яснення щодо можливості подання відповідного клопотання листом від 25.11.2021 № 15.26-25/41 вих. 135041, тоді як державний виконавець у цей же день виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 67116679.

Також суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи не слід вимагати використання таких засобів; тягар виконання рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України").

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною, необґрунтованою та винесена за відсутності визначених законом підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Також пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відтак позов в частині оскарження рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження належить задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови від 25.11.2021 ВП № 67116679.

Разом з тим, на думку суду, відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог.

Так, позивач помилково просить визнати протиправними дії державного виконавця Цимбалюк Т.А. щодо винесення постанови від 25.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 67116679, оскільки у даному випадку права та законні інтереси позивача як стягувача порушуються саме прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження, а не діями державного виконавця щодо її винесення.

Крім того, публічно-правовий спір між сторонами виник у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення при здійсненні владних управлінських функцій, а не певних юридично значимих дій, які можуть бути предметом судового оскарження окремо від цього рішення.

Також позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме поновити виконавче провадження № 67116679.

Однак суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 41 Закону № 1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, позивач помилково просить суд зобов`язати державного виконавця вчинити ті дії, які він зобов`язаний вчинити в силу приписів закону.

До того ж позовні вимоги в цій частині заявлені передчасно, оскільки виконавче провадження на сьогодні вважається завершеним і може бути відновлене лише на виконання рішення суду у цій справі.

Також ще відсутній факт протиправної бездіяльності державного виконавця щодо вчинення оскаржуваних дій, тоді як згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5, п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії тільки визнавши протиправною бездіяльність щодо вчинення таких дій.

Враховуючи наведене у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його до вчинення дій належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши основні доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Цимбалюк Тетяни Андріївни від 25 листопада 2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 67116679 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України, якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
2) відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, місцезнаходження: вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050).
Повне судове рішення складено 17.12.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович