Справа № 500/4251/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4251/20 пров. № А/857/18537/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Білокриниця» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 (головуючий суддя Баранюк А.З. проголошено о 13:52:37 в м. Тернопіль) у справі № 500/4251/20 за адміністративним позовом приватного підприємства «Білокриниця» до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «Білокриниця» до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича, в якій позивач просив: визнати пункт 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28.10.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 протиправним та скасувати в частині стягнення з боржника приватного підприємства «Білокриниця» 80000,00 грн. основної винагороди приватного виконавця; визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28.10.2020 про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 протиправною та скасувати в частині стягнення з боржника приватного підприємства «Білокриниця» 80000,00 грн. основної винагороди приватного виконавця; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича на користь приватного підприємства «Білокриниця» 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця.

В обгрунтування своєї позиції позивач посилається на наступне. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25.11.2020 у справі № 921/173/20 заяву ПП «Білокриниця» задоволено частково. Визнано наказ господарського суду Тернопільської області від 09.10.2020, виданий на примусове виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 10.09.2020 у справі № 921/173/20 про стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» 1621174 грн 46 коп. - боргу, 90075 грн 12 коп. - пені, 243176 грн 17 коп. - штрафу, 29316 грн 39 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» 800000,00 грн. Позивач вказує, що оскільки приватним виконавцем стягнуто з ПП «Білокриниця» винагороду приватного виконавця у повному розмірі відносно суми, яка зазначена у наказі №921/173/2020 від 09.10.2020 (у тому числі в частині визнаній судом такою, що не підлягає виконанню), то приватний виконавець повинен повернути боржнику винагороду, яка пропорційна сумі, визнаній судом що не підлягає виконанню, тобто 80000,00 гривень. Зазначив, що ПП «Білокриниця» звернулося до приватного виконавця Вариводи Д.В. із заявою від 04.12.2020, якою просило повернути винагороду приватного виконавця в сумі 80000,00 гривень, однак останній відмовив у поверненні вказаної винагороди зіславшись на те, що у нього відсутні підстави для повернення основної винагороди приватного виконавця оскільки норма, на яку посилається ПП «Білокриниця» не застосовується до виконавчих проваджень закінчених згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає дану відмову незаконною, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким його позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами адміністративного позову.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавче провадження було закінчено відповідачем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404, а не з підстав передбачених ч.7 ст. 27 Закону № 1404, до прийняття господарським судом Тернопільської області ухвали від 25.11.2020 у справі № 921/173/20 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» 800000,00 грн, твердження позивача, що у даному випадку наявні підстави для стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 % стягнутої суми з ПП «Білокриниця» є помилковим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.09.2020 у справі №921/173/20 стягнуто з приватного підприємства «Білокриниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» 1621174 грн 46 коп. - боргу, 90075 грн 12 коп. - пені, 243176 грн 17 коп. - штрафу, 29316 грн 39 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

На виконання вказаного рішення господарським судом Тернопільської області 09 жовтня 2020 року було видано наказ про примусове виконання рішення.

У зв`язку із пред`явленням вищезазначеного наказу до виконання, 28.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098.

Пунктом третім даної постанови постановлено стягнути з боржника (ПП «Білокриниця») основну винагороду приватного виконавця у розмірі 198374,21 грн. Також, 28.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 198374,21 грн.

У зв`язку із сплатою заборгованості в повному обсязі, включаючи основну винагороду приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, 04.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63441098.

В подальшому, після закінчення виконавчого провадження, ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25.11.2020 у справі № 921/173/20 заяву ПП «Білокриниця» задоволено частково. Визнано наказ господарського суду Тернопільської області від 09.10.2020, виданий на примусове виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 10.09.2020 у справі № 921/173/20 про стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» 1621174 грн 46 коп. - боргу, 90075 грн 12 коп. - пені, 243176 грн 17 коп. - штрафу, 29316 грн 39 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» 800000,00 грн.

У зв`язку із неведеним ПП «Білокриниця» звернулось до відповідача із заявою від 04.12.2020, в якій просило повернути винагороду приватного виконавця (10%) в сумі 80000,00 грн на підставі ч.7 ст.27 закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач листом від 11.12.2020 повідомив позивача про відсутність у приватного виконавця підстав для повернення основної винагороди приватного виконавця, оскільки норма, на яку посилається позивач у заяві, не застосовується до виконавчих проваджень закінчених згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404 на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд, аналізуючи частини четверту та п`яту статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», зазначає, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Крім того, пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі №260/801/19, від 28.10.2020 у справі № 640/13697/19.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович закінчив виконавче провадження ВП №.11.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавче провадження було закінчено до визнання наказу господарського суду Тернопільської області від 09.10.2020 № 921/173/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з приватного підприємства «Білокриниця» 800000,00 грн.

Постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28.10.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 в частині стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, від 28.10.2020 про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 та від 04.11.2020 ВП №63441098 про закінчення виконавчого провадження у встановленому порядку не скасовані та є чинними.

Враховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.241,242,310,316,321,322,325,329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства «Білокриниця» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі № 500/4251/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 17.12.2021