Справа № 587/1848/21
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1848/21
Провадження № 2-а/587/35/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

25 листопада 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника позивача Колоусова Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського районного управління Головного управління національної поліції в Сумській області Онищенка Юрія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови від 04.09.2021 року серії БАВ № 496134 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену старшим лейтенантом поліції, інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Онищенком Ю.Ю., обґрунтовуючи його тим, що 04.09.2021 року близько 11:00 год. він разом зі своєю матір`ю рухались на автомобілі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шкільній в с. Великі Вільми Сумського району в бік м. Суми. Біля буд. № 2 по вул. Шкільній його зупинив працівник поліції, який не представився, а причиною зупинки назвав не ввімкнення покажчика повороту при повороті ліворуч. Однак, позивач зазначає, що ліворуч він не повертав, а їхав прямо в напрямку головної дороги. Крім того, на місці його зупинки, біля буд. № 2 відсутнє перехрестя і здійснити поворот ліворуч неможливо. Позивач зазначає, що при складанні постанови працівником поліції було допущено ряд порушень, а саме: той не оголосив про момент розгляду справи, а після цього не роз`яснив йому його права, не надав можливості скористатись юридичною допомогою, не ознайомив з доказами вини, не надав можливості надати свої докази, та після всього не оголосив саму постанову. Був упереджений, не слухав пояснення його самого та матері позивача і не врахував їх при розгляді справи. В результаті чого відносно позивача було складено постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Позивач вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та зазначив, що на місці його зупинки є одна дорога, яка має заокруглення, повороту там немає і в момент зупинки він був уже на прямій ділянці дороги, правил дорожнього руху він не порушував. Під час розгляду справи на місці йому також не роз`яснили його права і не дали можливості дати пояснення. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в постанові не зазначено, що вівся відеозапис правопорушення, на самому відео не зрозуміло зафіксовано правопорушення чи ні і тому що відео реєстратор не зазначено в постанові,він не може бути доказом. Просив позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направивши відзив на позов та зазначивши, що підстав для скасування постанови немає, вона складена відповідно до закону, факт вчинення правопорушення зафіксований засобами відеофіксації.

Відповідно до статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, дослідивши письмові докази та відеозапис вчиненого правопорушення, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 496134 від 04.09.2021 року щодо ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП, винесеної інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, старшим лейтенантом поліції Онищенком Ю.Ю., 04.09.2021 року близько 11:08 год., в с. Великі Вільми по вул. Шкільна біля буд. № 2 Сумського району ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , не ввімкнув покажчика повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього штраф в розмірі 510 грн..

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

ОСОБА_1 зазначає що працівником поліції не було надано жодного доказу на підтвердження порушення ним ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

ОСОБА_1 зауважив, що працівник не представився, не оголосив у який момент він розпочинає розгляд справи, після початку розгляду справи не роз`яснив права, передбачені ст.. 268 КУпАП, не надав можливість запросити захисника, не ознайомив з доказами вини, не надав можливості надати свої докази, а в кінці не оголосив постанову, цим самим порушив вимоги ст.ст. 279-280, 285 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Також позивач зазначає, що інспектор упереджено поставився до нього, не взяв до уваги його пояснення та пояснення його матері, яка перебувала з ним в автомобілі. Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилання на технічний засіб яким було зафіксоване порушення, а отже належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП працівником поліції не надано.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Частиною ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за частиною другою статті 122 КпАП України, проте без зазначення доказів про вчинене ним правопорушення, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за умови, що позивач не погоджується із вчиненим правопорушенням, водночас відповідачем доказів про вчинене ОСОБА_1 правопорушення не надано як і не долучено їх до відзиву на позовну заяву.

За змістом вимог статті 256, частин першої статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А такі протоколи мають складати лише уповноважені на те органи (особи) (ст. 255 КпАП України).

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем суду був наданий відеозапис даного правопорушення, який, на думку суду, з належною достовірністю не підтверджує факт скоєння ОСОБА_1 даного правопорушення, а саме: з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 в с. Великі Вільми по вул. Шкільна біля буд. № 2, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , не ввімкнув покажчика повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

Суд, надавши правову оцінку змісту складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог статей 256, 257 КУпАП, вважає, що посадовою особою - відповідачем не зазначено інформацію про докази вчинення такого правопорушення позивачем за пунктом 9.2 бПДР України.

Згідно із статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зважаючи на зміст оскаржуваної постанови, положення статей 256, 280 КУпАП, враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо не ввімкнення ОСОБА_1 покажчика повороту ліворуч, суд вважає дії старшого лейтенанта поліції, інспектора СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Онищенка Ю.Ю щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП протиправними.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази.

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови.

За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КпАП України є недоведеними.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому відповідно до ст. 9 КАС України, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Отже, суду не надано безперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тому справу необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на відповідача адміністративного стягнення, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Постанова серії БАВ № 496134 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 04.09.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до статті 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454 гривні.

На підставі викладеного та керуючись стст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП серії БАВ № 496134, винесену 04 вересня 2021 року інспектором СРПП ВП № 4 (м.Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Онищенком Юрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень і провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) судовий збір у розмірі 454 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко