Справа № 804/16116/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 06 березня 2013 року за №32 про донарахування грошового зобов`язання із ввізного мита у розмірі 395 035,15 грн. та за №33 про донарахування зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 79 007,06 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що рішення відповідачем прийняті необґрунтовано та без урахування усіх обставин, відтак останні підлягають скасуванню у судовому порядку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпропетровської митниці про визнання протиправними, скасування податкових повідомлень задоволено.
Скасовано податкові повідомлення форми «Р» від 06.03.2013 № 32 від 06.03.2013 №33.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» судовий збір в розмірі 2294,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2014 апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів - залишено без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року - залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2014 у даній справі скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року.
Постановлено, що справа буде розглядатись за правилами загального позовного провадження.
18 червня 2021 рок до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що рішення приймались на підставі документів наданих до митного оформлення та контролю, інформації про визначальні характеристики товару, даних розміщених на офіційному сайті виробника та з дотриманням вимог чинного законодавства.
13 липня 2021 року до суду від представника позивача подані письмові поясенння, в яких, зокрема, представник зазначив, що товари задекларовані у спірних ВМД, які відображені в акті перевірки були класифіковані за кодами УКТЗЕД визначеними позивачем. Оскільки митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товар до певного коду товарної номенклатури, зазначеної імпортером, та пропусти їх на митну територію України, то в подальшому відповідач не мав правових підстав для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з виявленням методологічної помилки стосовно класифікації відповідних товарів. При цьому ні наказ "Про проведення перевірки", ні акт, складений за наслідками проведення такої перевірки, не містять жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому вони полягають.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 21 жовтня 2021 р. сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Представником позивача 21 жовтня 2021 р. через канцелярію суду надано клопотання, за яким останній просив суд здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження за відсутності представника позивача.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, що подано до канцелярії суду 18.06.2021 та в клопотанні від 26.08.2021 року, просив суд здійснювати розгляд справи без участі відповідача у судових засіданнях.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
У період з 04 лютого 2013 року по 11 лютого 2013 року посадовими особами відповідача, на підставі наказу від 21.01.2013 №26, проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання Товариством законодавства України з питань митної справи.
За результатами перевірки складено акт №Н04/13/110050000/24432974 від 12 лютого 2013 року, в якому зазначено про неправильну класифікацію позивачем згідно кодів УКТ ЗЕД товарів, які протягом жовтня 2011 року - листопада 2012 року ввозились ним на митну територію України за 14 митними деклараціями, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податків, які справляються при ввезені товарів на митну територію України, на суму 379 233,77 грн., в тому числі мито 316 028,12 грн. та ПДВ - 63 205,65 грн.
Так, за даними перевірки позивачем у період з 03 жовтня 2011 року по 14 листопада 2012 року здійснено митне оформлення 10 вантажних митних декларацій, за якими оформлено товар: Частини приладдя для вимірювання температури та Приладдя для вимірювання температури із зазначенням у графі 33 вантажних митних декларацій коду товару 9025 90 00 98 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 5 %), та 4 вантажні митні декларації, за якими оформлено товар: Приладдя для фізичного або хімічного аналізу із зазначенням у графі 33 вантажних митних декларацій коду товару 9027 90 50 00 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 0 %).
У період з 06 жовтня 2011 року по 04 липня 2012 року Товариством здійснено митне оформлення 3 вантажних митних декларацій, за якими оформлено товар ізоляційні плити зі скловати із зазначенням у графі 33 вантажних митних декларацій коду товару 7019 31 00 00 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 8%), та 2 вантажних митних декларацій за якими оформлено товар ізоляційні плити з мінеральної вати із зазначенням у графі 33 вантажних митних декларацій коду товару 6806 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 5%).
Проте, на думку митного органу, позивачем неправильно визначено коди вищевказаних товарів за УКТ ЗЕД, а саме: термопари ММТ18-1200-Fe, кисневі зонди VSN-OX-B-1200 та датчики окислення необхідно класифікувати за кодом УКТЗЕД 9025 19 80 10, ставка ввізного мита за яким становить 10 відсотків митної вартості товарів; ізоляційні плити зі скловати та ізоляційні плити з мінеральної вати необхідно класифікувати за кодами УКТ ЗЕД 6806 90 00 00 та 7019 90 99 00, ставка ввізного мита становить 8 та 10 відсотків митної вартості товарів відповідно.
За наслідками проведеної перевірки відповідачем 06 березня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення форми Р:
№32, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з мита на товари, що ввозяться на територію України, на суму 395 035,15 грн., з яких 316 028,12 грн. - основний платіж та 79 007,03 грн. - штрафні санкції;
№33, яким донараховано податкове зобов`язання з ПДВ з товарів, увезених на територію України, на суму 79 007,06 грн., з яких 63 205,65 грн. - основний платіж та 15 801,41 грн. - штрафні санкції.
Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2021 зазначив, що обґрунтовуючи позовну заяву, товариство зазначало про відсутність у митниці правових підстав для донарахування йому за результатами перевірки митних платежів, оскільки відповідач, раніше приймаючи від позивача вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувався з кодом товарної номенклатури й ставкою ввізного мита для даної продукції; крім того, відповідачем безпідставно змінено коди імпортованих позивачем товарів, оскільки, враховуючи властивості останніх, Товариство мало всі підстави для віднесення задекларованих виробів до товарних позицій за обраними ним кодами згідно УКТ ЗЕД.
З такими доводами товариства погодились суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, під час первісного розгляду даної справи.
При цьому, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 17 листопада 2015 року вказав на необхідність врахування судами тієї обставини, що правовідносини щодо правильності визначення класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно УКТ ЗЕД та щодо митного контролю після пропуску товарів у періоді, який підлягав перевірці, були врегульовані як МК України №92, так і МК України №4495, а тому, зважаючи на різне регулювання спірних правовідносин зазначеними Кодексами, судам необхідно чітко відокремити вантажні митні декларації, за якими здійснювались поставки під час дії кожного з них (надавши відповідну правову оцінку), а також встановити, за якими саме вантажними митними деклараціями, на думку відповідача, позивач помилково визначив коди товарної номенклатури згідно УКТ ЗЕД, що стало підставою для визначення Товариству спірних сум грошових зобов`язань.
Проте, під час нового розгляду справи судами попередніх інстанцій наведених вимог касаційного суду виконано не було.
Крім того, при розгляді справи судами не встановлювались та не досліджувались як такі підстави для проведення митним органом перевірки товариства, результати якої оформлені актом №Н04/13/110050000/24432974 від 12 лютого 2013 року, на відповідність їх приписам чинного законодавства.
До того ж, судами не перевірено обставин справи (та відповідних доводів позовної заяви) в контексті того, чи були спірні імпортовані товари оформлені за визначеними товариством або відкоригованими митницею кодами УКТ ЗЕД, що має визначальне значення для можливості врахування вищевказаної судової практики Верховного Суду України.
Вказані обставини слугували для направлення справи на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Суд, взявши до уваги підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року №92-IV (далі - МК України №92)).
У пункті 19 статті 1 МК України №92 наведено визначення терміну митні процедури - це операції, пов`язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.
Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов`язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.
Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі пункті 19 статті 1 МК України відповідно до заявленого митного режиму (частина 2 статті 78 МК України №92).
Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК України №92).
Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
При цьому, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.
В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недоплату.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року, 26 червня 2012 року та 04 липня 2013 року у справах №21-223а11, №21-130а12, №21-202а13 відповідно.
Разом з тим, з 01 червня 2012 року набрав чинності Митний кодекс України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України №4495), який іншим чином регулює питання здійснення митними органами митного контролю товару після завершення процедур його митного оформлення.
Так, згідно із пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України №4495 митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Частиною 1 статті 246 МК України №4495 передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За змістом частини 1 статті 248 МК України №4495 митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених частини 1 статті 248 МК України відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина 4 статті 255 МК України №4495).
Частина 4 статті 69 МК України №4495 обумовлює, що у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Судом встановлено, що до 01.06.2012 року оформленні наступні митні декларації:
№10050005/2011/011107 від 06.12.2011 (товар №1),
№ 110050005/2012/001951 від 15.03.2012 (товар №1),
№110050005/2012/003400 від 04.05.2012 (товар № 1),
№110050005/2011/008879 від 03.10.2011 (товар № 3),
№110050005/2012/003274 від 28.04.2012 (товар № 2),
№110050005/2012/003274 від 28.04.2012 (товар № 3),
№110050005/2012/004048 від 25.05.2012 (товар № 1),
№110050002/2011/014613 від 06.10.2011 (товар №6),
№110050002/2011/014613 від 06.10.2011 (товар № 1),
№110050002/2011/015253 від 20.10.2011(товар № 1),
№110050005/2012/003991 від 23.05.2012 (товар № 3),
після 01.06.2012 року оформленні наступні митні декларації:
№110050004/2012/101291 від 04.07.2012 (товар № 1),
№110050005/2012/101484 від 09.07.2012 (товар № 1),
№110050005/2012/101490 від 09.07.2012 (товар № 1),
№ 110050005/2012/104654 від 29.10.2012 (товар № 1),
№110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар № 3),
№110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар № 1).
Щодо правового регулювання безпосередньо Правил здійснення кваліфікації товарів, суд зазначає, що згідно ст. 67 МК України №4495 Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
За змістом ст. 311 МК України №92 Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів (995_079 ).
В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
З огляду на вищезазначене, зміна правового регулювання спірних правовідносин вказаними Кодексами жодним чином не вплинула на безпосереднє віднесення товарів УКТ ЗЕД до певного десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД, оскільки Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) вкладається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджена Законом про Митний тариф України №2371-111 від 05.04.2001, який діяв до 01.01.2014, тобто у період усіх спірних у даній справі митних оформлень та у період здійснення перевірки.
Таким чином, донараховане позивачу податкове зобов`язання, підпадало під дію Закону про Митний тариф України №2371-111 від 05.04.2001, який діяв до 01.01.2014, а отже класифікації товарів мала здійснюватися за єдиними встановленими правилами.
Стосовно підстав для проведення митним органом перевірки товариства, результати якої оформлені актом №Н04/13/110050000/24432974 від 12 лютого 2013 року, на відповідність їх приписам чинного законодавства, судом встановлено наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 345 МК України №4495 документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 351 МК України №4495 предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Частина 4 статті 69 МК України №4495 обумовлює, що у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Суд дійшов висновку про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
Отже, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, поданих до митного оформлення позивачем та інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено відповідачем прийнято наказ від 21.01.2013 року №26 відповідно до ч. 3 ст. 345 та ст. 351 Митного кодексу України, на підставі доповідних записок начальника відділу митних платежів Падуна Д.П. від 18.01.2013 №600/5-10, №601/5-10 та №602/5-10, яким наказано провести невиїзну документальну перевірку стану дотримання законодавства України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» при митному оформленні наступних товарів: «термопара MMT18-1200-Fе, «кисневий зонд MIN-OX-B-1200», «ізоляційні плити зі скловати REFRATHERM 1000/300 PANEL H 7 MM THICK (RTMSG 100/320 HG 7) (а.с.129 том 1).
Таким чином, відповідачем обґрунтовано ініційовано невиїзну документальну перевірку стану дотримання законодавства України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».
При цьому, товари задекларовані у спірних ВМД, які відображені у акті перевірки, були класифіковані за кодом УКТ ЗЕД визначеними позивачем.
Відносно того, за якими саме вантажними митними деклараціями, на думку відповідача, позивач помилково визначив коди товарної номенклатури згідно УКТ ЗЕД, що стало підставою для визначення товариству спірних сум грошових зобов`язань, судом встановлено наступне.
Відповідно до текстового опису до товарної позиції 9025 УКТЗЕД, до неї включаються «Ареометри та аналогічні занурювані прилади, термометри, пірометри, барометри, гігрометри та психрометри, із записувальними пристроями або без них, будь-які комбінації цих приладів», а до товарної підкатегорії 9025 19 80 10, зокрема, відносяться «перетворювачі термоелектричні для вимірювання температури рідкого розплаву металів».
Відповідно до пояснень до товарної позиції 9025, до неї включаються, зокрема, «термометри і пірометри на термопарах на основі того принципу, що нагрів стику двох різних електричних провідників спричинює виникнення електрорушійної сили, пропорційної температурі. Зазвичай використовуються такі комбінації металів: платина зі сплавом родію і платини; мідь зі сплавом міді і нікелю; залізо зі сплавом міді і нікелю; сплав нікелю з хромом зі сплавом нікелю з алюмінієм...».
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем оформлено у митному відношенні товари: «Частини приладдя для вимірювання температури: - Термопара ММТ18-1200- Fe; - Кисневий зонд MIN-OXL-B-120; - Кисневий зонд MIN-OX-B-120; - Кисневий зонд MIN-OX-B-1200. Використовуються в металургійній промисловості для визначення температури та активності кисню в розплавлених металах. Виробник: Minco Polska Sp.z.о.о. (Польща)» за ВМД №110050005/2011/011107 від 06.12.2011 (товар № 1), № 110050005/2012/001951 від 15.03.2012, № 110050005/2012/003400 від 04.05.2012, № 110050005/2012/101484 від 09.07.2012, № 110050005/2012/101490 (товар № 1) від 09.12.2012, № 110050005/2012/104654 від 29.10.2012 за кодом 9025 90 00 98 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 5 %);
«Приладдя для вимірювання температури: - Термопара тип "В" L=1200 мм, арт.ТВ116Р1F, пластиковий корпус - 20 шт. Використовується в металургійній промисловості для визначення температури в рідких металах... Виробник: OltekS.r.l. (Італія)» за ВМД №110050005/2011/008879 від 03.10.2011 (товар №3), ВМД №10050005/2012/003274 від 28.04.2012 (товар №2), ВМД №110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар № 3) за кодом 9025 90 00 98 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 5 %); «Приладдя для фізичного або хімічного аналізу: - Проба для вимірювання активності кисню тип "В" L=1200 мм, apт. OS116BL, низьке окислення - 10 шт. використовується в металургійній промисловості для визначення температури та наявності кисню в рідких металах. Виробник: Oltek S.r.l. (Італія)» за ВМД № 110050005/2011/008879 від 03.10.2011 (товар №4), ВМД № 110050005/2012/003274 від 28.04.2012 (товар №3), ВМД № 110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар № 1) за кодом 9027 90 50 00 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 0 %);
Кисневий зонд типів MIN-OXL-B-120, MIN-OX-B-120, MIN-OX-B-1200, проба для вимірювання активності кисню тип "В L=1200 мм, apm.OS116BL, ТОХ Датчики окислення В NL 1200 mm, Cat.Ns TOX12B/F11, Cat.Ns TOX12B/VP, оформлені по зазначеним вище ВМД являють собою занурювальний зонд (втратний матеріал), призначений для вимірювання термператури розплавленого металу в печах, ковшах, іншому металургійному обладнанні та його кисневої активності. Дані продукти оснащені платинородієвим термоелементом типу "В", керамічним кисневим І датчиком, картонною захисною трубкою, сталевим та картонним захисним ковпачками. Принцип дії будується на використанні термоелектричного ефекту для вимірювання температури, а саме нагрів стику двох різних електричних провідників (платина - родій) спричинює виникнення електрорушійної сили, що пропорційна температурі. Тобто на відміну від термопар, дані прилад мають кисневі датчики, що вимірюють кисневу уявність розплавлених металів.
При здійснені митного контролю та митного оформлення товару «Ізоляційні плити зі скловати:- REFRATHERM 1260/128 М 25,4 MM THICK: 22,236 м2. Хімічний склад: Si02-(49-60%); AL2O3-(40-51 %)...» за ВМД від 17.12.2012 №110050004/2012/200227 відповідачем були відібрані зразки даного товару та направлені для проведення дослідження до Дніпропетровської служби з експертного забезпечення митних органів Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (далі -ДСЕЗМО).
При здійснені митного контролю та митного оформлення товару «Ізоляційні плити зі скловати:- REFRATHERM 1000/300 PANEL Н 7 MM THICK (RTMSG Рі000/320HG 7): 225 м. кв. Хімічний склад: Si02-(50-90%); Ti02-(10-50%), AL203-(0- 1 3%)...» за ВМД від 01.11.2012 №110050004/2012/104760 відповідачем були відібрані зразки даного товару та направлені для проведення дослідження до ДСЕЗМО.
Згідно з приміткою 4 до групи 70 УКТЗЕД, у товарній позиції 7019 термін "скловата" означає:
(а) вату мінеральну з вмістом кремнезему (Si02) не менш як 60 мас. %;
(b) вату мінеральну з вмістом кремнезему (Si02) менш як 60 мас. %, але з вмістом оксидів лужних металів (К20 або Na20) більш як 5 мас. % або з вмістом оксиду бору (В203) більш як 2 мас.%.
Інші види мінеральної вати включаються до товарної позиції 6806.
Відповідно до пояснень до товарної позиції 7019 УКТЗЕД та до п. 8 Методичних комендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, надіслана листом Держмитслужби від 16.05.2011 №11.1/2-16/7598-ЕП (із змінами та доповненнями) «мати являють собою плоскі армовані вироби з джгутів склониток, що складаються з декількох сотень випадково поділених паралельних ниток. Ці нитки можуть бути штапельні (мати з волокон) чи ні (мати з ниток) і з`єднані між собою за допомогою зв`язувальної речовини або голкопробивним способом. Нитки залишаються паралельними і можуть бути поодинці вручну витягнуті з мата без його ушкодження...».
В ході здійснення досліджень у ДСЕЗМО встановлено, що ізоляційні плити REFRATHERM 1000/300 PANEL Н 7 MM THICK (RTMSG 1000/320HG 7) - 225 м. кв. річний склад: Si02-(50-90%);TiO2-(10-50%), AL203-(0-3%) являють собою лантухи із склотканини (32x32 см у простроченому стані), в середині яких знаходиться сплутані скловолокна у суміші з порошком (який складається із суміші оксидів кремнію та і плану). «Наданий на дослідження зразок не відноситься до нетканих матеріалів із скловолокна (мати, тонкі тканини інші), тканин з рівниці.».
Також встановлено, що «Ізоляційні плити зі скловати RTMSG1000/320HG 7 - 315 м. кв. Хімічний склад: Si02 - 70%; ТЮ2 - 30%...», ВМД № 110050002/2011/014613 від 06.10.2011 (товар № 1), за кодом 7019 31 00 00 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 8 %);
«Теплоізоляційні плити з мінеральної вати:- REFRATHERM 1000/300 Н - 517,500 м. кв. Хімічний склад: SiO2-(50-90%); Ti02-(10-50%),AL203-(0-3%)...», ВМД №110050004/2012/101291 від 04.07.2012 (товар № 1), за кодом 6806 90 00 00 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 8 %).
Отже, при митному оформленні «ізоляційних плит» декларантом надавалася достовірна, проте неповна інформація у частині хімічного складу, що не давала однозначно, відповідно до примітки 4 до групи 70 УКТЗЕД, віднести даний товар до виробів товарної позиції 7019 або 6806 УКТЗЕД. Після здійсненні лабораторних досліджень таких товарів, експертним висновком встановлено їх приналежність до певних класифікаційних угруповань УКТЗЕД. У той же час, при митному оформленні товарів «Термопари та Датчики кисню» декларантом надавалася достовірна та повна інформація щодо необхідних характеристик таких товарів для їх однозначної класифікації, проте декларантом було неправильно визначено їх коди згідно з УКТЗЕД.
Таким чином, визначальними для класифікації товару відповідно до УКТЗЕД є саме характеристики товару.
Згідно ч.14 ст. 354 Митного кодексу України, в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.
Рішення про визначення коду товару: КТ-110000003- 19075-2012 від 22.11.2012; № КТ-169-2012 від 09.10.2012 та № КТ-110000003- 9081-2012 від 28.12.2012; № КТ-176-2012 від 27.11.2012, що стали підставою для проведення перевірки та зміни коду товару за митними деклараціями: №110050005/2011/011107 від 06.12.2011 (товар №1), №110050005/2012/001951 від 15.03.2012, №110050005/2012/003400 від 04.05.2012, №110050005/2012/101484 від 09.07.2012, №110050005/2012/101490 (товар №1) від 09.07.2012, № 110050005/2012/104654 від 29.10.2012, №110050005/2011/008879 від 03.10.2011 (товар №3), №110050005/2012/003274 від 28.04.2012 (товар №2), №110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар №3), №110050005/2012/003274 від (товар №3), №110050004/2012/200049 від 14.11.2012 (товар №1), №110050005/2012/004048 від 25.05.2012, №110050002/2011/014613 від 06.10.2011 (товар №6), №110050002/2011/014613 від 06.10.20111 (товар 1), №110050002/2011/015253 від 120.10.2011 (товар №1), №110050005/2012/003991 від 23.05.2012 (товар №3), №110050004/2012/101291 від 04.07.2012 (товар №1), не скасовані і є чинними й на теперішній час, тому згідно з ч.7 ст.69 МКУ для митних цілей є обов`язковими.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", а отже в позові слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювався.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко