Справа № 240/18040/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Житомир

справа № 240/18040/21

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо відмови у визначенні ОСОБА_1 , календарної вислуги років з врахуванням періодів перебування на посадах з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999 в Державній податковій інспекції;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок календарної вислуги років з врахуванням періодів перебування на посадах з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999 в Державній податковій інспекції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.10.1999 по теперішній час проходить службу в органах податкової міліції Державної фіскальної служби України. До прийняття на службу він працював на посадах державного службовця в органах Державної податкової інспекції в період з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999. Однак відповідач не врахував вказаний період служби в органах Державної податкової інспекції України до вислуги років у зв`язку з тим, що на даний час не розроблено переліку посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію Державної фіскальної служби України.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до календарної вислуги років в органах податкової міліції період його роботи в органах Державної податкової інспекції України, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзиви на позовну заяву за вх.№53990/21 та вх.№54664/21, аналогічного змісту, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування зазначає, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, да деяких інших осіб», визначаються згідно з переліком посад. Проте, на теперішній час переліки посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію Державною фіскальною службою України не затверджено. Відтак, не має законних підстав для зарахування до вислуги років стажу роботи на державній службі у органах Державної податкової інспекції.

Також вказує на те, що на момент подання відзиву, позивача зі служби не звільнено та пенсія не призначена, тому відсутні підстави для зарахування стажу до вислуги років, а подання адміністративного позову з вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити дії є передчасними.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 19.08.1994, ОСОБА_1 з 17.08.1994 прийняв присягу державного службовця та з 17.08.1994 по 25.11.1996 працював на посаді державного податкового інспектора Новоград-Волинської Державної податкової інспекції, а з 26.11.1996 по 26.09.1999 працював старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу до слідчої перевірки Новоград-Волинського міжрайонного управління податкової поліції Державної податкової адміністрації (а.с. 13-15).

В подальшому, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, 01.10.1999 на підставі наказу Державної податкової адміністрації №213-0 від 27.09.1999 ОСОБА_1 прийнятий на службу до органів податкової міліції, де продовжує працювати на момент розгляду справи (а.с.13-15).

20 липня 2021 року позивач звернувся до Т.в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області із заявою, у якій просив перерахувати вислугу років, а саме зарахувати до вислуги років державної служби період з серпня 1994 року по листопад 1996 року та з листопада 1996 року по жовтень 1999 року (а.с. 9).

Листом від 22.07.2021 за вих.№246/14/06-97-08 Головне управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області повідомило позивачу, що пункт «и» статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає зарахування до вислуги років для призначення пенсії час роботи в державних органах, у разі переходу на військову службу в податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах державної фінансової політики.

Проте, на теперішній час переліки посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію, Державною фіскальною службою України не затверджено. Відтак, не має законних підстав для зарахування до вислуги років стажу роботи на державній службі у органах Державної податкової інспекції (а.с.10-12).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закону України №2262)

Відповідно до пункту «и» статті 17 Закону України №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Статтею 17-1 Закону України №2262 передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до вимог абзацу 12 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Пункт 356.1. статті 356 Податкового кодексу України визначає, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

За приписами пункту 357.2. статті 357 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (який діяв на час набуття позивачем відповідного стажу) встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

Враховуючи викладене, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Суд критично ставиться до твердження відповідача щодо відсутності затвердженого переліку посад в органах Державної податкової служби України, оскільки зазначене позбавляє позивача права на зарахування спірного періоду до вислуги років, оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені для військовослужбовців гарантії щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

У свою чергу принцип юридичної визначеності не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.09.2019 року у справі № 813/904/15, від 04.10.2018 у справі № 819/1695/16.

Згідно з абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстав для висновку про те, що особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики.

Таким чином, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років в органах податкової міліції, період роботи з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999 у Державній податковій інспекції, є протиправною.

Щодо доводів відповідача про передчасність заявлених позовних вимог з підстав не призначення, на момент звернення до суду, пенсії, суд зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу стажу роботи в органах податкової міліції до вислуги років, тобто відмовляючи позивачу в такому зарахуванні відповідач позбавив позивача можливості скористатися правом на зарахування стажу до вислуги років, що в свою чергу, може надати право виходу на пенсію за вислугою років та перешкоджає реалізації права позивача на зарахування до такої вислуги років періоду перебування позивача на службі в державному органі, а тому вимоги позивача є правомірними.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зарахувати позивачу до вислуги років в органах податкової міліції, період роботи в органах Державної податкової інспекції, а саме: з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, їх задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, Житомир,10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у зарахуванні ОСОБА_1 до календарної вислуги років в органах податкової міліції, періоди роботи у органах Державної податкової інспекції України з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999.

Зобов"язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років в органах податкової міліції, період роботи в органах Державної податкової інспекції України, а саме: з 17.08.1994 по 25.11.1996 та з 26.11.1996 по 26.09.1999.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 17 грудня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко