Справа № 120/12862/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2021 р. Справа № 120/12862/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені позивачу пенсії викладені в листі № 0200-0220-8/28481 від 12.05.2021 року;

зобов`язати відповідача зарахувати (позивачу) до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії періоди проходження військової строкової служби з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року та період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 20.06.2007, призначити пенсію за віком з 28.02.2021 року та виплатити призначену пенсію.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, викладеної у листі № 0200-0220-8/28481 від 12.05.2021 у призначенні пенсії за віком, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

28.10.2021 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому останній вказав, що згідно наданих документів загальний страховий стаж позивача складає 25 років 02 місяці 18 днів.

До страхового стажу не зараховано період проходження військової строкової служби з 11.04.1979 по 02.06.1981, оскільки уточнююча довідка № 24 від 28.01.2021 видана не на підставі первинних документів, також період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 20.06.2007, оскільки довідка № 94/02- 32-24-12 від 12.02.2021, яка видана Головним управлінням ДПС не містить інформацію про систему оподаткування та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Отже, Головне управління рішенням №18 від 05.04.2021року відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

Враховуючи вищевикладене, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивач надав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; військовий квиток; трудову книжку або документи про стаж; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідку з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; довідку про зміну назви організації; довідку про прийняття на роботу (навчання); інший документ (пам`ятка).

За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення № 718 від 05.04.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

В рішенні зазначено, що позивачу не зараховано до страхового стажу період військової служби з 11.04.1979 по 02.06.1981, оскільки уточнююча довідка видана не на підставі первинних документів.

Листом відповідача № 0200-0220-8/28481 від 12.05.2021 повідомлено про те, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю страхового стажу.

У листі зазначено, що згідно наданих документів про стаж: трудової книжки, довідки про підтвердження періодів трудової діяльності, довідки про підтвердження військової служби, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру загальний страховий стаж позивача складає 25 років 02 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано період проходження військової строкової служби з 11.04.1979 по 02.06.1981, оскільки уточнююча довідка № 24 від 28.01.2021 видана не на підставі первинних документів, також період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 20.06.2007, оскільки довідка № 94/02- 32-24-12 від 12.02.2021, яка видана Головним управлінням ДПС не містить інформацію про систему оподаткування та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Щодо позовних вимог у частині не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової строкової служби з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року, суд зазначає таке.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , видано 17.07.1978 на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 1979 року по 1981 проходив службу в рядах Радянської Армії.

Згідно до військового квитка серії НОМЕР_2 позивач з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року ( 2 роки 01 місяць 22 дні) проходив службу у лавах Збройних сил Радянської армії.

Відповідно до довідки Хмільницького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України № 24 від 28.01.2021 року позивач з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року проходив службу у лавах Збройних сил Радянської армії.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, проходження позивачем військової служби у лавах Збройних Сил Радянської армії з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовних вимог у частині не зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 20.06.2007, суд зазначає таке.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.12.2021 не менше 28 років.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону № 1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру

(крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області № 94/02-32-24-12 від 12.02.2021 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок з фізичних осіб у відповідних розмірах за період з 01.01.2004 по 20.06.2007.

Абзацами 6, 7 пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (в редакції від 27.06.1999) передбачено, що суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку, зокрема, до Пенсійного фонду України - 42 відсотки.

Таким чином, враховуючи підтвердження сплати позивачем єдиного податку із сум якого проводились відрахування до Пенсійного фонду за періоди з 2004 року по червень 2007 року включно, що свідчить про те, що позивач здійснював підприємницьку діяльність як ФОП на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку.

Беручи до уваги наявність витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець у період з 14.03.2003 по 07.02.2008, а також перебування його на податковому обліку із застосуванням фіксованого податку, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період провадження позивачем підприємницької діяльності із з 01.01.2004 по 20.06.2007.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії підтвердив своє право на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, оскільки станом на 05.04.2021 (день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) його страховий стаж становив більше 28 років.

Перевіривши в сукупності підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 18 від 05.04.2021 року, суд дійшов висновку про неправомірність частини аргументів, на які зіслався відповідач. Помилковість окремих висновків пенсійного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення є підставою для його скасування, оскільки неврахуванням усіх обставин, що мали значення для їх прийняття призвело до того, що спірне рішення суперечить нормам пенсійного законодавства щодо порядку врахування та перевірки стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, судовому захисту позивача підлягають порушені права шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 18 від 05.04.2021 року в призначенні пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 28.02.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 27.02.2021, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 05.04.2021, тобто в межах строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 28.02.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 28.02.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав адміністративний позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, шляхом стягнення на користь позивача суми судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України № 18 від 05.04.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 періоди проходження військової строкової служби з 11.04.1979 року по 02.06.1981 року та період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 20.06.2007, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з 28.02.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення складено та підписано суддею 20.12.2021 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна