Справа № 727/5300/21
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5300/21
Провадження № 2-а/727/104/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Чудновцева Андрія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року до відповідача інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Чудновцева А.К., посилаючись на те, що вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 787636 від 17.05.2021, позивача було визнано винним у невиконанні вимог п.30.2 та п.31.4.5.Г ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року є необґрунтованою, тобто не містить посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про невиконання ним вимог п.30.2 та п. 31.4.5.Г ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Крім цього, позивач вважає, що диспозиція ст.125 КУпАП не передбачає відповідальності саме за порушення вимог п.30.2 та п. 31.4.5.Г ПДР та відповідальність за порушення вказаних вимог правил дорожнього руху передбачена іншими статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме чч.1,3 ст.121 КУпАП.

Також, позивач вказує, що не порушував вимоги п.30.2 та п. 31.4.5.Г ПДР та не вчиняв ніяких правопорушень.

Позивач зазначає, що 17.05.2021 року керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», близько 16 год. 30 хв., на 208 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський, був зупинений інспектором 4 роти батальйону УПП в Полтавській області Чудновцевом А.К., який повідомив, що ним було порушено пп.30.2, 31.4.5. Г ПДР.

Позивач стверджує, що відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , ще у 2020 році пройшов обов`язковий технічній контроль, строк дії якого до 26.05.2022 року та у нього при собі була самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження цього контролю.

Позивач вказує, що адміністративна відповідальність за порушення п.30.2 ПДР, передбачена ч.3 ст.121 КУпАП та настає лише у разі керування водієм транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Тому вважає, що його дії були не вірно кваліфіковані.

Також, позивач вказує, що виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, інспектор Чудновцев А.К. встановив в його діях порушення норм п. 31.4.5.Г ПДР виходячи з того, що на одну вісь транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 ., яким керував позивач, встановлені шини з різним малюнком протектора. Однак, вказане на думку позивача не є порушенням вимог п.31.4.5.Г ПДР, оскільки він керував саме вантажним автомобілем, а вказаний пункт правил дорожнього руху стосується лише легкових автомобілів.

Зазначає, що для вантажного автомобіля дозволена експлуатація вантажного автомобіля на одну вісь якого встановлені шини з різними малюнками протектора, але обов`язковою умовою є належність цих малюнків протектора до одного типу.

Також, вказує, що інспектором Чудовцевим А.К. не встановлювалось чи відносяться до різних типів малюнки протектора на шинах транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , а тому і в пункті шостому оскаржуваної постанови відсутні будь-які відомості відносно викладеного.

Вказує, що був змушений з метою усунення несправності, встановити на лівий бік задньої осі транспортного засобу запасні колеса, внаслідок чого на задній осі були встановлені колеса з шинами з різним малюнком протектора, але вони були одного універсального типу.

Позивач стверджує, що просив працівника поліції надати йому аркуш паперу, щоб викласти письмові заперечення та надати йому копію постанови, однак в порушення вимог ч.6 ст.258 КУпАП останнім його прохання було проігноровано.

Також, позивач зазначає, що отримав копію постанови серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року, лише 26.05.2021 року.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області старшого лейтенанта поліції Чудновцева Андрія Костянтиновича протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП; стягнути з Управління патрульної поліції Полтавської області (38751, с.Розшонеці, вул. Кременчуцька, 2в, Полтавського району, Полтавської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань послуги правничої допомоги в сумі 10000 грн. та судовий збір.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи. Також, згідно поданої до суду представником позивача ОСОБА_1 Єремейчуком М.Г. заяви, просить розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, згідно письмового відзиву на позов ОСОБА_1 наданого суду 05.11.2021 року, відповідач просить суд провести розгляд справи у їх відсутність та залишити позов ОСОБА_1 без задоволення. Крім цього, вказує, що 17.05.2021 року, ним, інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Чудновцевим А.К., було винесено постанову серії ДП18 №787636, відповідно до якої, 17.05.2021 року о 13 год. 30 хв. на 208 км а/д М-03 «Київ -Харків - Довжанський», ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , у якого на одній вісі транспортного засобу встановлено шини з різними типами малюнків протектора, а також у правій верхній частині вітрового скла відсутня самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, чим порушив п.31.4.5 г) та п.30.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 року, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП.

Вказує, що факт відсутності самоклейної мітки про проходження обов`язкового технічного контролю на момент зупинки транспортного засобу водієм не заперечувався.

Крім цього зазначає, що вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів значені у ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Зазначає, що відповідно п.6.3.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено установлення на одній осі колісного транспортного засобу шини різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделей з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протиковзання та без них.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 порушив саме п.31.4.7 г та п.30.2 ПДР України, а тому інспектором Чудновцевим А.К. було вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ст.125 та ч.1 ст.121 КУпАП, що підтверджується наданими суду відеозаписами.

Зазначає, що витрати в сумі 10000 грн. за надання адвокатських послуг, щодо скасування постанови, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. не охоплюється поняттями обґрунтованості та пропорційності щодо предмета спору.

Також, вказує, справа про скасування постанови про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у розумінні ст. 286 КАС, відноситься до категорії справ незначної складності.

На основі викладеного просить суд залишити позовні вимого ОСОБА_1 без задоволення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року, ОСОБА_2 , 17.05.2021 року о 13 год. 30 хв. на 208 км а/д «Київ -Харків - Довжанський», ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , у якого у правій верхній частині вітрового скла відсутня самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також на одній вісі транспортного засобу встановлено шини з різними малюнками протектора,, чим порушив п.31.4.5 г та п.30.2 ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП (а.с.69).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с.70).

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ВР №317317 від 26.05.2020 року транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано технічно справним. Термін дії вказаного огляду до 26.05.2022 року (а.с.71-72).

Так, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ст.125 КУпАП.

Однак, до матеріалів справи не долучено фото чи відео на якому було б чітко видно, що в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, відсутня самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом.

При цьому, відповідно до наданого суду протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ВР №317317 від 26.05.2020 року - транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент винесення постанови був технічно справним. Термін дій вказаного огляду до 26.05.2021 року.

Також, відповідно до п. 31.4.5 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкції, а також шини з різними малюнками протекторів для легкових автомобілів, різними типами малюнків - для вантажних автомобілів.

Виходячи зі змісту п.п. г) п.31.4.5 ПДР різний малюнок протектора на шинах однієї осі є порушенням лише для легкового автомобіля, а для вантажного автомобіля порушенням є встановлення на однієї вісі шин з різним типом малюнків протектора.

Відповідно до п.7 розділу 2 «Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 року №549, за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком

При цьому, працівниками поліції не було встановлено, що шини вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , належали до різних типів малюнків протектора, а відповідно до оскаржуваної постанови зазначено лише про те, що малюнки протекторів різні.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.121 КУпАП, вказане буде порушенням лише для легкового автомобіля, в той же час автомобіль позивача до таких не належить.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, відповідачем як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних належних доказів на підтвердження власної позиції та спростування тверджень позивача.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме передбачених ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП.

Також, судом не береться до уваги клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позову ОСОБА_1 без розглядду, оскільки судом встановлено поважність пропуску процесуальних строків на оскарження вказаної постанови та 24.09.2021 року відкрито провадження у справі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин оскаржувана позивачем постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат, згідно ч. 7 ст. 134 КАС України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до поданого відповідачем ОСОБА_3 відзиву на позов останній зазначає про не співмірність складності справи, ціни позову та розміру заявлених позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до змісту позовної заяви, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на правову допомогу.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Єремейчуком М.Г.; акт № б/н здачі-прийняття робіт від 10.06.2021 року, відповідно до якого вартість робіт (послуг) адвоката Єремейчука М.Г. становить 10000,00 грн.; прибутковий касовий ордер №1 від 10.06.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 оплатив гонорар адвокату Єремейчуку М.Г.;

Разом з тим, суд звертає увагу, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Крім цього, слід вказати, що предметом даної справи є оскарження постанови серіїДП18 №787636 від 17.05.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності.

При цьому, розмір витрат, зазначених позивачем у зв`язку із її оскарженням у судовому порядку в суді першої інстанції, у зв`язку із підготовкою та написанням позову склав 10000 грн., що на думку суду є не співмірним зі складністю даної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

А тому, з врахуванням позиції представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу та проаналізувавши акт № б/н здачі-прийняття робіт від 10.06.2021 року, відповідно до якого здійснювалось складання та написання позовної заяви, суд приходить до висновку, що обсяг вказаних послуг та їх складність, розмір правової допомоги є завищеними та не співмірними зі складністю справи, а тому такі витрати а правову допомогу підлягають зменшенню до 3000,00 грн. На переконання суду саме такий розмір судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності та справедливості у даній конкретній справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у визначеному судом розмірі, а саме 3000, грн. мають бути стягненні за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 121, 125, 134, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Чудновцева Андрія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Полтавській областіпро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року задовольнити.

Постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській областісерії ДП18 №787636 від 17.05.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень за ч.1 ст.121 та ст.125 КУпАП скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ст.125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: