Справа № 400/1949/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 400/1949/21

адміністративне провадження № К/9901/43078/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року

у справі №400/1949/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправним та скасування наказу від 24 лютого 2021 року №24-ос, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

26 листопада 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №400/1949/21 є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання заявника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 32, 57 Конституції України; пунктів 2, 3, 15 затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №731 від 28 грудня 1992 року «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади»; пункту З Указу Президента України №493/92 від 03 жовтня 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»; підпунктів 1, 2 «Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року №34/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року №883/5; статті 2, пункту 2 частини третьої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пунктів 2, 7, 10 частини 1 статті 2, пункту 17 частини 3 статті 3, пункту 4 частини 2 статті 17 Закону України «Про державну службу», частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 29 Рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія А, N303-А до правовідносин щодо виконання судами адміністративної юрисдикції передбаченого частиною третьою статті 242 КАС України обов`язку надання відповіді на всі аргументи учасників справи.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Так, у цій справі суди попередніх інстанцій вирішували питання щодо наявності правових підстав звільнення позивача із займаної посади відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну служб» у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.

Натомість скаржник в обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій зазначає про необхідність формування Верховним Судом висновку з наступних питань: чи є оскаржувані накази Державного бюро розслідування нормативно-правовими актами, чи набрали вони чинності до державної реєстрації та до опублікування, чи мав станом на 06 березня 2021 року директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві право звільняти працівників відповідного територіального органу та чи є звільнення державного службовця незаконним втручанням у його приватне життя та порушенням принципу стабільності державної служби.

Водночас в обґрунтування пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен зазначити норму права, яка повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій.

Суд звертає увагу, що зазначення норми права, яку, на думку скаржника, застосовано судом неправильно, безвідносно обставин справи не є належним обґрунтуванням пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На указане скаржнику вже зверталась увага ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у цій справі.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі №400/1949/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі №400/1949/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду