Справа № 380/3699/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3699/21 пров. № А/857/18719/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивача Шигинського Р.А.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 380/3699/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Белз» до Галицької митниці Держмитслужби про скасування рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мричко Н.І. в м. Львові Львівської області 14.06.2021 року згідно з протоколом судового засідання о 13:51 год., повний текст судового рішення складено 18.06.2021), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Белз» (далі ТзОВ ТД «Белз», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому просить скасувати рішення № UA209000/2020/000042/2 про коригування митної вартості товарів від 17.12.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила Львівська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, яка є правонаступником Галицької митниці Держмитслужби, яка покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що під час здійснення контролю поданих до митного оформлення документів митним органом встановлено, що основні документи, що визначають вартість товару, містять суттєві розбіжності, які не були пояснені позивачем. Додаткові документи засвідчують відсутність економічної доцільності здійснення операції для імпортера. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 09.12.2020 року № UA100390/2020/757331, подана позивачем. Вказане слугувало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Восьмого апеляційною адміністративного суду від 29.11.2021 замінено сторону відповідача - Галицьку митницю Держмитслужби () на правонаступника - Львівську митницю як відокремленим підрозділом Державної митної служби України (ЄДРПОУ ВП 43971343)

Позивач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, просив таку залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача проти задоволення такої заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 11.12.2020 позивач для митного оформлення товарів, які він придбав за контрактом від 17.03.2020 № 02-075/ЕЛ, через «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» подав відповідачу електронну митну Декларацію UA209130/2020/008311.

До вказаної митної декларації позивач долучив наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 07.12.2020 № 1039;

- рахунок-проформу від 09.10.2020 с/09102020;

- автотранспортну накладну від 07.12.2020 № 808556;

- сертифікат про походження товару від 07.12.2020 № 0890477;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 13.10.2020 № 178;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 20.10.2020 № 179;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 02.12.2020 № 182;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 11.12.2020 № 20.108-010;

- документ що підтверджує вартість перевезення товару від 08.12.2020 № 08/12;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) спец. 3 від 23.09.2020;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 17.03.2020 № 02-075/ЕЛ;

- договір про надання послуг митного брокера від 12.01.2015 № 12/01;

- договір про перевезення від 12.03.2019 № 02-5421;

- договір про перевезення від 01.12.2020 № 20.108-010;

- копію митної декларації країни відправлення від 07.12.2020 № 10131010/071220/0232247.

Митну вартість товару, згідно з поданою митною декларацією, визначено за основним методом за ціною договору (контракту).

За результатами розгляду поданих позивачем для митного оформлення документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 17.12.2020 № UA209000/2020/000042/2.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що відповідач не довів наявність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), для пред`явлення позивачу вимоги надати додаткові документи. Так само не довів обов`язкового обґрунтованого сумніву правильності визначення митної вартості товарів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

З матеріалів справи встановлено, що під час митного оформлення товару відповідач 11.12.2020 надіслав позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час митного оформлення товару відповідач 11.12.2020 надіслав позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Проаналізувавши ці обставини, апеляційний суд зазначає, що вимога відповідача про надання документів є безпідставною, оскільки однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування обраного позивачем основного методу визначення митної вартості за ціною договору.

Щодо покликання апелянта на те, що у поданій специфікації від 23.09.2020 № 3 ціна товару визначена у розмірі 1984402,4 рублів, проте у проформі інвойсі від 09.10.2020 ціна товару визначена у розмірі 1999872,96 рублів, а також про те, що загальна сума переказаних коштів склала 1999872,96 рублів, що не відповідає сумі, вказаній у специфікації, апеляційний суд виходить з наступного.

17.03.2020 між ТзОВ ТД «Белз» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроЛатінг» (Продавець, далі також ТзОВ «ЕлектроЛайтінг») укладено Договір міжнародної купівлі-продажу світлотехнічної продукції № 02-075/ЕЛ (далі - Контракт), за умовами якого (пункт 1.1. Контракту) Продавець зобов`язується протягом строку дії договору передати у власність Покупця світлотехнічну продукцію за найменуваннями і в кількості, вказаним в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною його частиною (Продукція), а Покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити за неї обумовлену ціну.

Відповідно до пункту 3.1. вказаного Контракту якщо сторонами не передбачено інше, Продукція постачається на умовах ЕСА - Калашникове, Росія (Інкотермс 2010).

Згідно з пунктом 3.2. Контракту терміни, періоди (графік) і порядок поставки Продукції визначається на підставі даного договору і можуть уточнюватися в Специфікації або в інших додаткових угодах сторін.

Відповідно до пункту 3.3. Контракту якщо угодою сторін не передбачено інше, Продавець зобов`язаний виконати дії, необхідні для передачі Продукції Покупцеві, протягом 10 днів з моменту її оплати. У разі якщо додатковою угодою сторін не буде передбачена доставка продукції Продавцем, термін доставки визначається в порядку, передбаченому відповідним національним транспортним статутом Продавця, а при відсутності або неповноті таких умов - з урахуванням зазвичай необхідного часу.

У пункті 5.1. Контракту встановлено, що в загальну суму договору, якщо сторонами не буде передбачено іншого включаються: витрати Продавця по митному оформленню Продукції, отриманню сертифікату походження товару (форма СТ - 1 або загальна форма), інші витрати, безпосередньо пов`язані з передачею і (або) доставкою продукції Покупцю.

Загальна орієнтовна вартість товару, який складає предмет даного договору, складає 3000000,00 рублів. Ціна вважається погодженою сторонами при умові оплати Продукції не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання Специфікації. Зі спливом вказаного строку домовленість сторін щодо ціни Продукції вважається припиненим і підлягає повторному погодженню (пункт 5.2. Контракту).

Відповідно до пункту 5.4. Контракту продукція постачається на умовах 100% повної попередньої оплати (допускається оплата частинами). Для мети даного договору моментом оплати визнається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Відповідно до п. 5.5. Контракту валютою платежу за даним договором є рубль РФ. Сплата ціни в іншій валюті без згоди Продавця не допускається.

23.09.2020 сторонами Контракту підписано Специфікацію № 3 до Контракту за умовами якої Продавець зобов`язався поставити впродовж 30 днів з моменту оплати на умовах FCA - Калашникове, Росія товар на загальну суму 1984402,40 руб.

09.10.2020 Продавець згідно з Контрактом виставив Покупцю Рахунок на оплату № с/09102020 від 09.10.2020 на загальну суму 1999872,96 рублів на товар.

13.10.2020 Покупець частково оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату № с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 400000,00 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 178.

20.10.2020 Покупець частково оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату № с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 400000,00 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 179.

02.12.2020 Покупець остаточно оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату № с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 1199872,96 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №179.

07.12.2020 Продавець здійснив поставку товару на загальну суму 1984402,40 рублів, а не 1999872,96 рублів, як оплатив Покупець згідно з Рахунком на оплату № с/09102020 від 09.10.2020, оскільки не вдалося завантажити весь товар обумовлений вказаним рахунком на оплату в транспортний засіб поданий під завантаження. Вказані обставини підтверджуються листом ТзОВ «ЕлектроЛайтінг» від 25.02.2021, у якому зазначено: « 07 грудня 2020 року була завантажена машина на адресу ТОВ ТД «Белз» на загальну суму 1984402,40 рублів (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі чотириста два рублі 40 копійок), передоплата за цією поставкою склала 1999872,96 рублів (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сімдесят два рублі 96 копійок). Лампу розжарювання завантажили на 15 470,56 рублів (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят рублів 56 копійок) менше, так як не вся лампа ввійшла в машину.».

Отже, з огляду на кількість відвантаженого на адресу Покупця товару, 07.12.2020 Продавець виставив відкоригований рахунок-фактуру № 1039 від 07.12.2020 на загальну суму 1984402,40 рублів.

Факт відвантаження Продавцем обумовленого в рахунку-фактурі № 1039 від 07.12.2020 товару на загальну суму 1984402,40 рублів підтверджується також експортною Декларацією Продавця А 10131010/071220/0232247, згідно з якою ТзОВ «ЕлектроЛайнтінг» відвантажено на користь ТзОВ ТД «Белз» товар на загальну суму 1984402,40 рублів, міжнародною товаротранспортною накладною CMR 808556 від 07.12.2020, сертифікатом походження товару № 0890477 від 07.12.2020.

Наведені обставини відповідач не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про переказ зайвих коштів, а відтак і про розбіжність в основних документах, що визначають вартість товару.

Підсумовуючи наведене, відповідач, на думку апеляційного суду, неправомірно скористався наданим Митним кодексом України правом на самостійне визначення митної вартості імпортованого позивачем товару, оскільки сумніви митного органу є необґрунтованими, а виявлені розбіжності спростовані в ході розгляду справи.

При визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару, відповідач застосував резервний метод, який встановлений статтею 63 МК України.

Частиною 2 статті 63 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, а лише містить посилання на митну декларацію, яка раніше була визнана митним органом.

Правову позицію щодо необхідності обґрунтування у рішенні про коригування митної вартості, числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, у випадку, коли митний орган визначає митну вартість на основі раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, висловив Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Галицької митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № № UA209000/2020/000042/2 від 17.12.2020 є необґрунтованими та прийнятими з порушенням вимог статей 53-55 МК України, а тому їх необхідно скасувати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 380/3699/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 15.12.2021