Справа № 420/21952/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Єщенка О.В.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Торг», ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року скасовано.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та вживаючи заходи забезпечення адміністративного позову, врахувавши характер господарської діяльності Товариства та зміст оспорюваних розпоряджень органу податкового контролю, суд апеляційної інстанції визначив, що анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі паливом призводить до повного зупинення діяльності позивача та пов`язаними із нею виконанням зобов`язань перед контрагентами, призводить до збитків як підприємства так і держави у вигляді несплати податків. Формальний підхід при вирішенні питання про анулювання дозвільних документів та необґрунтованість у розпорядженнях підстав для їх прийняття дає адміністративному суду вважати доведеними позивачем обставини, передбачені ст. 150 КАС України.
Частиною 3 ст. 34 КАС України передбачено, що суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
При цьому, слід враховувати, що доводи заяви про вжиття заходів забезпечення зводяться до дотримання суб`єктом господарювання правил Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР та подання повного і належного пакету документів для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідність вказаних матеріалів чинному законодавству була перевірена органом та підтверджена фактичною видачею дозвільних документів у 2019 році. Заявник вказує, що оспорювані розпорядження є немотивованими, не містять посилань на конкретні норми закону, які можуть бути причиною для анулювання ліцензій, а також обставин і підстав для їх прийняття. Можливість здійснення господарської діяльності Товариством безпосередньо залежить від наявності діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, анулювання яких фактично призводить до зупинення діяльності суб`єкта господарювання і є наслідком втрати прибутку, неспроможності виплати заробітної плати працівникам, неможливості виконання зобов`язань щодо реалізації пального за укладеними правочинами, підриву ділової репутації підприємства.
Заперечуючи правомірність оспорюваних розпоряджень, вищенаведеними обставинами позивач обґрунтовує і поданий ним адміністративний позов.
Аналізуючи положення ст.ст. 150, 151 КАС України, вважаю, що вжиття тимчасового захисту позовної заяви може мати місце у разі підтвердження заявником відповідними доказами існування дійсної і реальної загрози невиконання судового рішення чи суттєвих перешкод у такому виконанні.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Наявність очевидних ознак протиправності оспорюваних рішень та порушень такими рішеннями прав, свобод або інтересів осіб, які звернулись до суду, повинна існувати поза обґрунтованим сумнівом.
З приводу негативних наслідків для господарської діяльності позивача, вважаю за необхідне зазначити, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Відсутність тотожності між здійсненням господарської діяльності і дотриманням ліцензійних умов на право роздрібної торгівлі пальним, у зв`язку із цим супутнім податковим контролем, на моє переконання, нівелює співмірністю та обґрунтованістю вимог заявника як основних критеріїв заходів забезпечення адміністративного позову.
З огляду на те, що доводи заявника фактично обумовлюються майбутніми (можливими) порушеннями прав та інтересів Товариства під час реалізації пального, незгода із обґрунтованістю та аргументи заявника зводяться до процесуального вирішення спору по суті без розгляду справи, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, передбачених ст. 150 КАС України, та задоволення поданої заяви.
Суддя О.В. Єщенко