Справа № 755/14691/21
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и в:

03.09.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4611555 від 09.08.2021 року та закрити справу.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 09.08.2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля під керуванням позивачки та автомобіля під керуванням ОСОБА_2 ДТП сталося таким чином, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 опинився в передньому лівому крилі автомобіля позивачки та повністю заблокував можливість відкриття водійських дверцят автомобіля позивачки. Оскільки водійські дверцята були заблоковані позивачка не мала можливості вийти через них з машини, а також не мала можливості вийти через дверцята пасажирські, оскільки на той час вона знаходилась на восьмому місяці вагітності і великий живіт не давав можливості дістатись до інших дверей. Протягом оформлення працівниками поліції ДТП позивачка не маючи можливості вийти з машини, спілкувалась з працівниками поліції через відкрите вікно. Після складання схеми ДТП працівники поліції запропонували від`їхати до найближчої АЗС для складання стосовно позивачки постанови за ст. 125 КУпАП, оскільки вона порушила ПДД України не встановивши знак аварійної зупинки на місці ДТП. Пояснення позивачки стосовно неможливості вийти з машини для встановлення відповідного знаку були повністю проігноровані працівниками поліції. Позивачка вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення відсутній, адже відсутня вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення зважаючи на те, що вона не мала можливості вийти з машини для встановлення знаку аварійної зупинки. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на положення ст.ст. 247, 280 КУпАП та ст.ст. 2, 25, 77 КАС України.

Ухвалою суду від 07.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволене клопотання позивача про виклик свідків.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 22.11.2021 року, однак станом на час ухвалення у справі рішення своїм право на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що при ДТП автомобіль іншого учасника пригоди заблокував її дверцята так, що вийти з машини вона не могла, а у зв`язку із вагітністю також не могла скористатись пасажирськими дверцятами. Позивачка вважає прийняту стосовно неї постанову незаконною, адже її вина у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що він є чоловіком позивачки. Після того як сталась ДТП він приїхав на місце пригоди десь через 20 хвилин. Свідок побачив, що його дружина сидить в автомобілі та не може вийти, а поліція здійснює оформлення ДТП. Дверцята автомобіля позивачки були заблоковані і лише коли працівники поліції запропонували від`їхати до АЗС для продовження оформлення позивачка від`їхала та змогла вийти з машини. Під час ДТП позивачка була вагітною, тому з об`єктивних причин не мала можливості вийти з автомобіля через вікно або через пасажирські дверцята. Свідок вказує, що поліцейським казали про те, що вона не могла вийти з машини щоб поставити аварійний знак, однак вони такі пояснення проігнорували.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що позивачка є його знайомою. Свідок зазначає, що якось їдучі на автомобілі (точної дати не пам`ятає) він побачив ДТП та побачив знайомий йому автомобіль позивачки, тому зупинився та підійшов на місце аби дізнатись у чому справа. На місці ДТП свідок побачив, що автомобілі учасників аварії стоять таким чином, що ліва сторона автомобіля позивачки повністю заблокована іншим автомобілем і позивачка не може вийти з автомобіля. Потім приїхала поліція стали оформлювати ДТП, а позивачка знаходилась весь час в автомобілі, оскільки через заблоковані дверцята вона не могла вийти. Потім проїхали на своїх автомобілях далі і вже тоді позивачка змогла вийти з машини. Представники поліції поводили себе дивно, після якихось телефонних дзвінків, їх ставлення до того хто винний у ДТП змінилось.

Суд, вислухавши пояснення позивача та покази свідків, дослідивши подані стороною позивача письмові докази та відеозапис з місця події, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, склад адміністративного правопорушення передбачає наявність вини особи у формі умислу або необережності.

Відповідно до положень п/п б) п. 2.10. ПДД України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил.

За змістом оскаржуваної постанови, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження за не встановлення знаку аварійної зупинки, за що передбачена відповідальність статтею 125 прим. КУпАП.

Згідно ст. 125 КАС України, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить статті 125 прим., згідно якої позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності, як це вбачається зі змісту оскаржуваної постанови.

Зазначене є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки на особу не може бути накладене адміністративне стягнення за не передбаченою КУпАП статтею.

При цьому, суд також вважає, що порушення позивачем вимог п/п б) п. 2.10. ПДД України щодо не встановлення знаку аварійної зупинки в даному випадку не є адміністративним правопорушенням (проступком), оскільки за відсутності вини позивачки у формі умислу або необережності, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відсутність вини позивачки в повній мірі підтверджується матеріалами справи, які свідчать, що позивачка не мала можливості вийти з автомобіля для встановлення знаку аварійної зупинки, оскільки водійські дверцята автомобіля дійсно були заблоковані автомобілем іншого учасника ДТП.

При цьому, за наявними в матеріалах справи медичними даними, під час настання ДТП позивачка була вагітною та перебувала на 31 тижні вагітності, що в свою чергу об`єктивно виключає наявність у неї фізичної можливості скористатись для виходу з машини та виконання вимог п/п б) п. 2.10. ПДД України дверцятами пасажирів чи автомобільним вікном.

Ураховуючи викладене, оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню як незаконна.

Поряд із цим, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову і відповідно відмови у закритті справи про адміністративне правопорушення, оскільки повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Відмовляючи у задоволенні вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення суд враховує правові висновки викладені у постановах Верховного суду, зокрема постанові №214/2517/17 від 16.07.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст.ст. 9, 10, 11, 125 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4611555 від 09.08.2021 року, якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 прим КУпАП - скасувати.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 09.12.2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, ).

Суддя -