Справа № 620/11703/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.,

при секретарі Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року даний адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Військова частина НОМЕР_1 звернулась з даним позовом до суду в якому просила:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнко Олексія Геннадійовича, щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 63771839 з примусового виконання виконавчого листа №620/1074/20 від 17.11.2020, що видав Чернігівський окружний адміністративний суд, в межах, на підставі та в порядку, визначених законом «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнко Олексія Геннадійовича вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених законом «Про виконавче провадження», щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 63771839 з примусового виконання виконавчого листа №620/1074/20 від 17.11.2020, що видав Чернігівський окружний адміністративний суд та вчинити дії в межах, на підставі та в порядку визначеним законом «Про виконавче провадження», вчинити дії щодо скасування вимоги державного виконавця про сплату виконавчого збору ВП № 63771839 від 08.09.2021 у розмірі 20000,00 грн., про розмір витрат виконавчого провадження ВП № 63771839 у розмірі 225,74 грн., постанови про стягнення штрафу ВП № 63771839 у розмірі 5100,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду №620/1074/20 було виконано Військовою частиною НОМЕР_1 добровільно, до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року даний адміністративний позов залишено без розгляду.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення з даним позовом до адміністративного суду, оскільки про наявність оскаржуваного рішення позивачу було відомо станом на 21.12.2020 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовими положеннями ст. 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, частиною 1 згадуваної статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів ( п. 1 ч.2 ст. 286 КАС України).

В свою чергу, ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Тобто, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне, що у даному випадку, судом першої інстанції помилково зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 оскаржує постанову державного виконавця, винесену в межах виконавчого провадження 17.11.2020 року, оскільки в даному випадку, як вже зазначалося вище судом, позивач просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати вчинити певні дії щодо скасування вимоги державного виконавця про сплату виконавчого збору ВП № 63771839 від 08.09.2021 року у розмірі 20000,00 грн., про розмір витрат виконавчого провадження ВП № 63771839 у розмірі 225,74 грн., постанови про стягнення штрафу ВП № 63771839 у розмірі 5100,00 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що у межах ВП № 63771839 взагалі не приймалась постанова державного виконавця від 17.11.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ВП № 63771839 було закінчено, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією постанови від 11.01.2021 року (а.с.12).

Як зазначає позивач, про відновлення ВП № 63771839 та існування оскаржуваної вимоги державного виконавця про сплату виконавчого збору ВП № 63771839 від 08.09.2021 року, Військовій частині НОМЕР_1 стало відомо 10.09.2021 року, що підтверджується штампом вх..21/328 (а.с.15).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактичні обставини справи підтверджують, своєчасне звернення Військової частини НОМЕР_1 до суду за захистом своїх прав, як це передбачено нормами адміністративного судочинства, оскільки позовна заява скерована останнім на адресу суду 17.09.2021 року, тобто в межах десятиденного строку, що підтверджується штампом Укрпошти на конверті (а.с.19).

Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

З вищевказаного слідує, що строки на звернення до суду не є абсолютними і можуть бути обмеженими Законом, а причини з якими особа пов`язує поважність причин пропуску на звернення до суду повинні бути об`єктивними, непереборними та обґрунтованими належними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 позовну заяву подано після закінчення строку, встановленого в даній категорії справ Кодексом адміністративного судочинства України.

Отже, залишення позовної заяви без розгляду без додержання певного порядку, який надає особі можливість надати додаткові докази, за правовими нормами адміністративного судочинства, свідчить про однозначне порушення права на доступ до правосуддя та про неналежний судовий захист.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що право на доступ до правосуддя випливає із принципу міжнародного права, який забороняє відмову у правосудді, та є одним з найважливіших елементів права на судовий захист.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 242, 243, 294, 320, 321, 325 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 14.12.2021 року