Справа № 640/30842/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/721
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Київ № 640/30842/21

за позовомОСОБА_1
до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)
провизнання протиправними дій, скасування постанови
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни, які полягають у винесенні постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000 грн. в рамках виконавчого провадження № 54621275 та скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000 грн. від 20.10.2021 р. ВП № 54621275;

визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни, які полягають у винесенні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.10.2021 р. ВП № 54621275 в розмірі 269,00 грн. та скасувати цю постанову.

Ухвалою суду від 04.11.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

Відзиву на позов не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2000 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., є власником 1/4 частини спадкового майна після смерті батька ОСОБА_3 , яка складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на 1/4 частки квартири підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У вказаному житловому приміщенні зареєстрована ОСОБА_1 з 04.07.2015 р., про що свідчить довідка форми №3 від 11.01.2016 р.

04.11.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою О.А., на підставі ст. 84 Закону України "Про нотаріат" передано заяву громадянина ОСОБА_2 , в якій він повідомляє про свій намір продати належну йому у праві спільної часткової власності 1/4 частку квартири за АДРЕСА_1 , за суму 315000,00 грн., відповідачу по справі за адресою зареєстрованого місця проживання. У вказаній заяві він також повідомляє, що відповідно до вимог ст. 362 ЦК України ОСОБА_1 має переважне право купівлі відчужуваної частки у спільній частковій власності, у зв`язку з чим, пропонує останній реалізувати це право протягом одного місяця з дня одержання заяви.

04.02.2016 р. ОСОБА_2 у зв`язку з не бажанням ОСОБА_1 вирішити мирним шляхом питання стосовно купівлі 1/4 частки квартири, направлено за місцем проживання останньої заяву про необхідність надання ключів від вхідних дверей квартири для подальшого користування власністю.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі №758/3702/16-ц -

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням - задоволено;

усунено перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 ;

встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити в користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12,0 кв.м., а ОСОБА_1 - жилу кімнату площею 18,0 кв.м. Місця загального користування залишити в спільному користуванні.

01.11.2016 р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а Рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 р. залишено без змін.

16.11.2016 р. Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №758/3702/16-ц на вселення ОСОБА_2 , до квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого 21.09.2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 54621275.

12.04.2017 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено Ухвалу, згідно якої касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Орловим Сергієм Олександровичем, відхилено, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 серпня 2016 року та Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.11.2017 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу - ОСОБА_2 виконавчий лист №758/3702/16-ц від 16.11.2016 року, зобов`язання відповідача винести постанову про повернення стягувачу - ОСОБА_2 виконавчого листа №758/3702/16-ц від 16.11.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року у справі №826/13915/18, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 р., у відкритті провадження - відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.02.2019 р. скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Людмили Іванівни, що полягає у не поверненні постанови стягувачу, зобов`язання винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, стягувач: ОСОБА_4 - залишено без задоволення.

20.01.2021 р. державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №54621275 винесено постанови -

про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000 грн. в рамках виконавчого провадження № 5462127;

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269,00 грн.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказані постанови протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що з 10.08.2018 р. вона не є власником 3/4 квартири на підставі договору довічного утримання, укладеного з ТОВ "ПЕНСІОН-ЮА", не чинила перешкоди у користуванні стягувачу 1/4 квартири, хоча саме вона є боржником у виконавчому провадженні № 5462127.

Стягувачем за наслідками переговорів з ТОВ "ПЕНСІОН-ЮА" було продано свою частку та 27.08.2021 р. направлено до органу стягнення заяву про повернення виконавчого документа без виконання у зв`язку з досягненням між сторонами згоди щодо мирного вирішення спору.

Проте, виконавчий документ не повернуто без виконання, тоді як органом стягнення 20.10.2021 р. винесено оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Оскільки органом стягнення не проводилися жодні дії щодо забезпечення примусового виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі №758/3702/16-ц, а виконавче провадження є відкритим.

Таким чином, у органу стягнення не було підстав для винесення оскаржуваних постанов.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку оскаржувані постанови у ВП № 54621275 винесено 20.10.2021 р., позов подано до суду 25.10.2021 р. (згідно поштового штемпеля на конверті), в межах передбаченого законодавством десятиденного терміну.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (Згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік" від 15.12.2020 року № 1082 у 2021 р. мінімальна заробітна плата становить 6 000 грн.).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (зі змінами ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 р.

Оскільки станом на 21.09.2017 р. обов`язку одночасного винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору не було, при відкритті виконавчого провадження ВП № 54621275 відповідна постанова не виносилася і могла бути винесена на будь-якій стадії виконавчого провадження, навіть одночасно з його закінченням.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Таким чином, у органу стягнення були підстави для вирішення питання про стягнення з боржника у виконавчому провадженні витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Згідно з матеріалами ВП № 54621275 органом стягнення після відкриття виконавчого провадження вживалися заходи щодо примусового виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі №758/3702/16-ц, тоді як позивачем як боржником вживалися заходи для створення перешкод у забезпеченні виконання рішення, про що свідчать численні судові рішення щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності органу стягнення.

Зокрема, під час розгляду скарги позивача на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Людмили Іванівни, що полягає у не поверненні постанови стягувачу, зобов`язання винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, Подільський районний суд м. Києва зазначив наступне.

10.08.2018 р. скаржник, будучи обізнаною щодо конфліктної ситуації із вселенням ОСОБА_2 , укладає з ТОВ "Пенсіон-ЮА" договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О., реєстровий № 5641 щодо належної їй ѕ частини квартири.

Так, скаржниця, усвідомлюючи невідворотність правових наслідків виконання Рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р., своїми діями умисно ухиляється від його виконання, та цілком очевидно намагається процесуально затягнути виконавче провадження, що свідчить про зловживання правами та обов`язками.

Суд відхиляє доводи скаржника щодо неналежного боржника, у зв`язку з укладенням нею договору довічного утримання, адже, згідно аналізу норм ст.ст. 532, 613, 754 ЦК України, договір довічного утримання за своєю юридичною природою подібний до спадкового договору, який також укладається між відчужувачем, що є власником майна та набувачем, на якого покладається обов`язок виконувати розпорядження відчужувача і який, в разі смерті останнього, набуває право власності на його майно. Договір довічного утримання припиняється у разі смерті відчужувача (за винятком обов`язку набувача поховати відчужувача). У разі смерті набувача його права та обов`язки переходять до його спадкоємців. Набувач не може за життя відчужувача продавати, обмінювати, дарувати, укладати договір застави чи передавати у власність іншій особі майно, передане йому за договором довічного утримання (догляду). Протягом життя відчужувача на майно, передане набувачеві за таким договором, не може бути звернене стягнення за зобов`язаннями набувача. При посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна, яке є предметом договору....

Скаржник умисно затягує виконання рішення суду та свідомо ухиляється від примусового виконання такого рішення.

За таких обставин суд зазначає, що оцінка посиланням позивача на факт укладення 10.08.2018 р. ТОВ "Пенсіон-ЮА" договору довічного утримання як на підставу звільнення її від обов`язків боржника у ВП № 54621275 вже надавалася і була визнана діями, що умисно затягують виконання судового рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи справу №640/30842/21, враховує вказані висновки суду щодо спірних правовідносин.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних вимог під час прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-262, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.12.2021 р.