Справа № 260/5129/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2021 рокум. Ужгород№ 260/5129/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Ковач Є.М.

за участю:

представник позивача: Кріулін К.В.,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кріуліна Костянтина Вікторовича, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Пилипецької сільської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2021 року, а саме незатвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:006:0173 площею 0,17 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради.

2. Зобов`язати Пилипецьку сільську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:006:0173 площею 0,17 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Пилипецької сільської ради із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0173 площею 0,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради. Проте, відповідач листом від 04.08.2021 року повідомив позивача про те, що постійна комісія з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради №5 від 26 травня 2021 року, однак за результатами голосування проект не було затверджено, оскільки він не набрав достатньої кількості голосів для його прийняття. Повідомлено, що заява позивача буде розглядатись повторно на наступному засіданні постійної комісії. Позивач вважає, що неприйняття рішення Пилипецькою сільською радою, а також подальше незатвердження проекту землеустрою у зв`язку із не набранням достатньої кількості голосів є протиправною бездіяльністю, що і слугувало підставою на звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01 листопада 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні повністю. Вказував, що за наслідками голосування проект рішення прийнято не було, про що повідомлено позивача. Дане питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 повторно буде внесено до порядку денного та винесено на розгляд чергової сесії Пилипецької сільської ради. Отже, протиправна бездіяльність відсутня. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд такі задовольнити повністю.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте у відзиві на позовну заяву клопотав про розгляд справи без участі представника Пилипецької сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Експерт» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради.

Позивач звернулася до Пилипецької сільської ради із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0173 площею 0,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради.

Відповідач листом від 04.08.2021 року за №505/02-07 повідомив позивача про те, що що постійна комісія з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради №5 від 26 травня 2021 року, однак за результатами голосування проект не було затверджено, оскільки він не набрав достатньої кількості голосів для його прийняття. Повідомлено, що заява позивача буде розглядатись повторно на наступному засіданні постійної комісії.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно з частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.2 ст.1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ч.2 ст.2 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок (ч.1 ст.33 Земельного кодексу України)

Згідно з п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, 9, 11 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на землю.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Вимогами частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, затвердження проекту землеустрою здійснюється, зокрема, сільською радою виключно на її пленарних засіданнях та оформлюється відповідним рішенням.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою, або про відмову у його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листом у відповідь на заяву позивача (адвокатський запит). Тим більше з підстав неприйняття сільською радою жодного рішення.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновком Верховного Суду наведеного в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Враховуючи наведене, суд вважає, що лист Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 04 серпня 2021 року №505/02-07 у відповідь на адвокатський запит, яким повідомлено про незатвердження проекту землеустрою у зв`язку із не набранням достатньої кількості голосів за змістом та формою не може вважатися рішенням у розумінні статті 118 Земельного кодексу України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18.

Отже, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення, обираючи лише з двох можливих та передбачених ЗК України варіантів: надання дозволу або мотивована відмова.

Додатково суд звертає увагу на те, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовних вимог про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Тому, заява позивача підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не надання оцінки та не встановлення певних обставин органом місцевого самоврядування з цього питання.

Суд зауважує, що такий спосіб захисту, як зобов`язання Пилипецьку сільську раду прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним рішення, як передбачено Земельним кодексом України, у визначений законом строк, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нерозгляду у встановлений законом спосіб заяви позивача про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0173 площею 0,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради та зобов`язання повторно розглянути зазначену заяву та прийняти відповідне рішення.

Відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18).

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини третьої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області (с. Пилипець, буд. 75, Міжгірський район, Закарпатська область, 90011, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправну бездіяльність Пилипецької сільської ради стосовно нерозгляду у передбачений законодавством спосіб заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:006:0173 площею 0,17 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради.

Зобов`язати Пилипецьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:006:0173 площею 0,17 га за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, за межами населеного пункту с. Річка, ур. «Беліське» на території Річківської сільської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області (с. Пилипець, буд. 75, Міжгірський район, Закарпатська область, 90011, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16 грудня 2021 року.

СуддяЯ. М. Калинич