Справа № 260/3954/21
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про витребування доказів

14 грудня 2021 рокум. Ужгород№ 260/3954/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Ватлін Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засідання 14 грудня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 16 грудня 2021 року.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, яким просить визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень № ЗК 60/285/АВ від 19.02.2021 року та постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЗК 60/285/АВ-ІП-ТД-ФС-12 від 20.05.2021 року, винесені Управлінням Держпраці у Закарпатській області.

В обгрунтування позовних вимог, зокрема зазначає, що в ході проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення ним підприємницької діяльності з громадського харчування в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", інспекторами Держпраці встановлено, що з найманим працівником ОСОБА_2 , якого допущено до роботи на момент інспекційного відвідування, не укладено письмового трудового договору, чим порушено ч. 1 ч. 3 ст. 24 КЗпП України. На думку позивача, твердження відповідача не відповідають дійсності з огляду на те, що обов`язок роботодавця повідомити про прийняття працівника на роботу виникає після такого прийняття, чого у даному випадку не було. Так, 14.09.2020 року ФОП ОСОБА_1 уклав договір позички будівлі з ОСОБА_3 , предметом якого є строкове безоплатне користування будівлею загальною площею 43 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, цього дня ФОП ОСОБА_4 уклала договір позички будівлі з ОСОБА_3 , предметом якого є строкове безоплатне користування будівлею загальною площею 43 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаними договорами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 взяли у позичку єдине приміщення в якому здійснюють окремо підприємницьку діяльність у сфері харчування.

ФОП ОСОБА_4 уклала трудовий договір з ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про прийняття працівника на роботу від 18.02.2021 року, заявою ОСОБА_2 від 18.02.2021 року, копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ОСОБА_5 , що підтверджується наказом про прийняття на роботу № 12/2020 від 20.08.2020 року, трудовим договором від 22.08.2020 року, заявою про прийняття на роботу, копією трудової книжки ОСОБА_5 .

Отже, твердження інспектора праці, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_1 є безпідставними, позаяк ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебували у будь-яких трудових, цивільно-правових або будь-яких інших правовідносинах, позаяк він працював як найманий працівник ФОП ОСОБА_4 .

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого, не визнає позовні вимоги позивача та, в контексті тверджень щодо помилковості висновку про використання ФОП ОСОБА_1 праці ОСОБА_2 без укладення трудового договору, зазначає, що про згаданий у позовній заяві трудовий договір між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений 18.02.2021 року відповідачу стало відомо виключно із такої позовної заяви.

При цьому, під час інспекційного відвідування позивач не надавав його інспекторам, а навпаки стверджував, що гр. ОСОБА_2 є його працівником і стажується в нього без укладення трудового договору. Тому, твердження позивача в позовній заяві про те, що ОСОБА_2 не являється його працівником, повністю суперечить його власним поясненням, наданим під час інспекційного відвідування, а укладення трудового договору між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 саме 18.02.2021 року під час проведення інспекційного відвідування може свідчити тільки про спробу позивача уникнути відповідальності.

Більше того, повідомлення ФОП ОСОБА_4 до ДПС про прийом на роботу ОСОБА_2 не може являтися належним доказом, оскільки на ньому відсутнє зазначення часу, а саме о котрій годині 18.02.2021 року подано це повідомлення до ДПС, відсутні відомості та підпис посадової особи ДПС, яка прийняла це повідомлення. З відомостей наявних на згаданому повідомленні неможливо встановити, коли це повідомлення подано до ДПС до початку інспекційного відвідування чи після його проведення.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 року "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 затверджено зразок повідомлення про прийняття працівника на роботу з якого вбачається, що таке повідомлення містить, в тому числі і прізвище, ім`я, по батькові застрахованої особи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області (Хустське управління, Хустська ДПІ).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність витребування з Головного управління ДПС у Закарпатській області відомості про те, чи подавала 18.02.2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на роботу у відповідності до Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 року. А в разі, якщо таке повідомлення дійсно було направлене, то додатково вказати відомості про те, коли та в який спосіб таке повідомлення було направлено до територіального органу ДПС (дату та час (години) відповідного направлення).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 7 ст. 80 КАС України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 8 ст. 80 КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Отже, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом та неподання таких доказів без поважних причин, наведене може бути кваліфіковано судом в якості підстави для застосування заходів процесуального примусу.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на території України, та згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України - обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства. Крім того, умисне невиконання судового рішення є підставою для притягнення до відповідальності (в тому числі, кримінальної, за ст. 382 Кримінального кодексу України) в порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 223 КАС України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Керуючись ст. ст. 14, 80, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Витребувати від Головного управління ДПС у Закарпатській області відомості про те, чи подавала 18.02.2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на роботу у відповідності до Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 року. А в разі, якщо таке повідомлення дійсно було направлене, то додатково вказати відомості про те, коли та в який спосіб таке повідомлення було направлено до територіального органу ДПС (дату та час (години) відповідного направлення).

2. Витребувані докази надіслати до Закарпатського окружного адміністративного суду (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 30) у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

3. Оголосити перерву у розгляді адміністративної справи до 18 січня 2022 року. Призначити судове засідання з розгляду адміністративної справи на 18 січня 2022 року на 11:30 год. в залі судових засідань Закарпатського окружного адміністративного суду за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 30.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті