Справа № 480/11535/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Івах Я. А.,
представника позивача - Гоч В. М.,
представника відповідача - Лютого М. В.,
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі - позивач), через представника - адвоката Танчика Олександра Михайловича, звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову від 13.10.2021 про відмову в задоволенні відводу начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), винесену В.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Юськовою Віталіною.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відділ примусового виконання рішень) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП 57084810. Позивач звернувся до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з заявою від 06.10.2021 №18-7/803 про відвід начальника відділу Литвиненка О.О. та всіх державних виконавців цього відділу. Проте, постановою від 13.10.2021 відмовлено у задоволенні відводу начальника відділу. Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає скасуванню, оскільки начальник відділу Литвиненко О.О., а так само працівники відділу під його керівництвом, вчиняють дії з виконання зведеного виконавчого провадження № 57084810, в умовах реального і потенційного конфлікту інтересів, оскільки їх немайновий приватний інтерес направлений на уникнення кримінальної відповідальності, при вчиненні протиправних дій з продажу корпоративних прав належних АТ «Сумське НВО», що тягне за собою необ`єктивні та упереджені рішення під час реалізації владних повноважень, на шкоду правам АТ «Сумське НВО».
Ухвалою суду від 15.11.2021 вказаний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 01.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
07.12.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачем у заяві представника боржника не вмотивовано жодних обставин, які могли бути підставою для відводу начальника відділу Литвиненка О.О. та всіх державних виконавців та які викликають сумнів у неупередженості державного виконавця, та обставини які можуть негативно вплинути на законне неупереджене, своєчасне і в повному обсязі виконання рішення. Відповідач, при винесенні постанови від 13.10.2021 про відмову в задоволені відводу, дійшов висновку, що боржник фактично не погоджується з рішеннями та діями державних виконавців відділу та зловживає своїми процесуальними правами. Незгода позивача з рішеннями державного виконавця не може бути підставою для відводу державного виконавця. В заявленому боржником відводі також відсутні належні докази, що свідчать про порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на корпоративні права боржника, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили чи рішень керівника вищого органу державної виконавчої служби, якими визнано протиправні дії чи бездіяльність державних виконавців щодо звернення стягнення на корпоративні права боржника та їх реалізацію.
Також представник відповідача зазначає, що до заяви про відвід начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та всіх державних виконавців цього відділу, окрім роздруківки з сайту Сумської обласної прокуратури, не додано жодних належних письмових доказів, зокрема, рішення/вироку судів чи рішень керівника вищого органу державної виконавчої служби якими притягнуто державних виконавців до відповідальності у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження, або їх дії (рішення) чи бездіяльність визнано неправомірними. Наявність кримінальної справи не може бути підставою для відводу державного виконавця, оскільки навіть в межах досудового розслідування відсутні жодні процесуальні рішення судів, якими встановлено наявність реального і потенційного конфлікту інтересів у посадових осіб органу державної виконавчої служби та які виключають можливості начальника та всіх державних виконавців відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вчиняти дії з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 57084810 (а.с. 43-50).
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з 28.08.2018 перебуває зведене виконавче провадження № 57084810 з виконання виконавчих документів, про стягнення заборгованості з позивача на користь стягувачів (а. с. 125-126).
Позивач звернувся до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з заявою від 06.10.2021 про відвід начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та всіх державних виконавців цього відділу (а.с. 11-18).
В.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову від 13.10.2021 про відмову в задоволені відводу начальника та всіх державних виконавців відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 20-24).
Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Правовідносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Обставини, за яких державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, визначено ч. 4 ст. 5 Закону №1404-VIII.
Зокрема п. 3 ч. 4 ст. 5 цього Закону визначено, що державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону №1404-VIII у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.
З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.
Так, саме посилаючись на п. 3 ч. 4 ст. 5 Закону №1404-VIII позивач вказує на наявність підстав для заявлення начальником відділу примусового виконання рішень Литвиненком О. О. та всіма державними виконавцями цього відділу самовідводу. При цьому позивач зазначає, що ОСОБА_1 та інші державні виконавці відділу вчиняють дії з виконання виконавчого провадження в умовах реального та потенційного конфлікту інтересів. Позивач вказує, що обов`язковий самовідвід начальника відділу примусового виконання рішень та всіх державних виконавців зумовлюють наступні обставини:
2) порушення прав позивача внаслідок значної кількості спільних протиправних дій, вчинених працівниками відділу, а саме: умисного заниження вартості корпоративних прав належних АТ «Сумське НВО», приховування (підміни) та ненадання інформації про хід виконавчого провадження, перешкоджання в реалізації прав учасниками ТОВ «Сумиспортівест» ОСОБА_2 та ТОВ «Маш-Сервіс», свавільного накладення арештів та блокування діяльності ТОВ «Сумиспортівест» та інших.
Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Позивач вказує, що приватний інтерес ОСОБА_1 та інших державних виконавців направлений на уникнення кримінальної відповідальності, що тягне за собою необ`єктивні та упереджені рішення під час реалізації владних повноважень на шкоду правам АТ «Сумське НВО».
Проте суд зазначає, що наявність відкритого кримінального провадження щодо начальника відділу не породжує для нього, а тим більше для інших державних виконавців відділу, ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо виконання конкретного виконавчого провадження.
Жодних доказів, в тому числі рішень суду, що набрали законної сили, якими встановлено наявність у начальника відділу та інших державних виконавців реального або потенційного конфлікту інтересів, як і рішень, якими було б відсторонено начальника відділу та (або) працівників відділу від виконання службових обов`язків по проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57084810, позивачем суду не надано.
По суті, позивач не погоджується з діями начальника відділу та працівників відділу, вчиненими у зведеному виконавчому провадженні № 57084810, посилаючись на відкрите кримінальне провадження, як доказ цьому.
Проте, суд зазначає, що незгода позивача з рішеннями чи діями державного виконавця не може бути підставою для відводу державного виконавця. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Позивач не позбавлений права оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців та, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, таким правом скористався (зокрема справи № 480/3711/21, № 480/9378/20, № 920/508/21).
Крім того, в ході судового розгляду справи позивач зазначив, що оскаржувану постанову винесено не начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області, а іншою особою, що ставить під сумнів правомірність такого рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 23 Закону №1404-VIII питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.
Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Станом на час прийняття спірного рішення та на час розгляду справи судом, начальником Управління є Рудь М. Л., до якої із заявою про відвід і звертався позивач.
Водночас з наданої представником відповідача копії наказу № 3613/05 від 08.10.2021 вбачається, що на час відпустки Рудь М. Л. 13.10.2021 виконання обов`язків заступника начальника міжрегіонального управління юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області було покладено на Юськову В. В. (а.с. 128).
Отже, у суду відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення прийнято неповноважною особою.
З огляду на встановлені обставини, підстави позову, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в їх задоволенні відмовляє.
Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат у вигляді сплаченого судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска