Справа № 640/21569/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Київ № 640/21569/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 12.07.2021, винесену в межах виконавчого провадження № 52485516.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню, адже відповідачем було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням того, що, на переконання позивача, стягнення з позивача виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ, без реального стягнення суми боргу є неправомірним та погіршує становище боржника та створює умови для стягнення подвійної суми виконавчого збору у разі пред`явлення ДП «Енергоринок» повторно виконавчого документу до виконання протягом строків встановлених ст. 12 Закону, або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

15.11.2021 до суду від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що виконавчий збір є обов`язковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, при цьому, у даному випадку, в рамках виконавчого провадження в примусовому порядку з рахунків боржника частково було стягнуто заборгованість, однак, у подальшому, до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання.

11.11.2021 судом ухвалено завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов виконавчий документ - наказ Господарського суду Донецької області від 13.09.2016 № 905/711/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 590045224,19 грн., у тому числі 548248311,16 грн. основного боргу - 1000000,00 грн., пені - 483914,27 грн., штрафу - 33742927,24 грн., інфляційних нарахувань - 6570071,07 грн., 3% річних, а також відшкодування судового збору в сумі 205249,57 грн.

Державним виконавцем відділу 04.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52485516, боржнику встановлено строк на самостійне виконання, копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома.

У строк, наданий на самостійне виконання рішення суду боржником не виконано, у зв`язку із чим, державним виконавцем розпочато примусове його виконання, а саме, направлено запити до відповідних установ з метою виявлення коштів, цінних паперів, транспортних засобів, рухомого та нерухомого майна боржника, винесено постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук транспортних засобів боржника.

В рамках даного виконавчого провадження в примусовому порядку з рахунків боржника частково стягнуто заборгованість та виконавчий збір в сумі 404,13 грн. (відповідно до платіжного доручення від 10.10.2019 № 12018); 441,30 грн. (відповідно до платіжного доручення від 07.04.2021 № 6349.).

У подальшому, до відділу надійшла заява стягувана ДП «Енергоринок» від 30.06.2021 № 01/22-1911 про повернення виконавчого документа стягувану без подальшого виконання.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, тож, державним виконавцем 12.07.2021 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

Також, керуючись статтями 3, 27, 37, 40 Закону, державним виконавцем 12.07.2021 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП № 52485516 у розмірі 59024206,45 грн.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно норм статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною п`ятою статті 26 Закону, визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає, зокрема. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 цього Закону, зазначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Отже, з наведеного слідує, що виконавчий збір є обов`язковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження пов`язується з початком саме примусового виконання рішення з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

У силу норм пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону, встановлено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону, передбачено підставу, за якої виконавчий збір не стягується, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом досліджено, що на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов виконавчий документ - наказ Господарського суду Донецької області від 13.09.2016 № 905/711/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 590045224,19 грн.

Державним виконавцем відділу 04.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52485516, боржнику встановлено строк на самостійне виконання, однак, у строк, наданий на самостійне виконання рішення суду, боржником не виконано, у зв`язку із чим, державним виконавцем розпочато примусове його виконання, а саме, направлено запити до відповідних установ з метою виявлення коштів, цінних паперів, транспортних засобів, рухомого та нерухомого майна боржника, винесено постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук транспортних засобів боржника.

В рамках даного виконавчого провадження в примусовому порядку з рахунків боржника частково стягнуто заборгованість та виконавчий збір в сумі 404,13 грн. (відповідно до платіжного доручення від 10.10.2019 № 12018); 441,30 грн. (відповідно до платіжного доручення від 07.04.2021 № 6349.) Надалі, до відділу надійшла заява стягувача ДП «Енергоринок» від 30.06.2021 № 01/22-1911 про повернення виконавчого документа стягувану без подальшого виконання, на яку, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону, державним виконавцем 12.07.2021 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, та, як наслідок, цього ж дня, винесено постанову гро стягнення з боржника виконавчого збору.

Пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Суд звертає увагу на те, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, у період відкриття виконавчого провадження № 52485516 з виконання наказу від 13.09.2016 були визначені Законами України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV). Так, виконавче провадження було відкрите під час дії Закону № 606-XIV та продовжено під час дії Закону № 1404-VIII. Водночас, відкриття виконавчого провадження ВП № 66074023 по стягненню з позивача виконавчого збору здійснювалось на підставі Закону № 1404-VIII. При цьому, відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII, після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Суд звертає увагу, що повернення виконавчого документа відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення відповідачем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості тому як, по перше, виконавчий збір стягується відповідачем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом (ст. 27 Закону № 1404-VІІІ), по-друге, державним виконавцем вчинялись дії щодо стягнення сум заборгованості відповідно до наказу Господарського суду Донецької області від 13.09.2016 № 905/711/16.

Також, суд звертає увагу, що частина друга статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів". Тобто, після 28.08.2018, розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Суд звертає увагу, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналізуючи вищенаведені приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята правомірно та відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» (, 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Комерційна, 8)

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

Суддя В.І. Келеберда