Справа № 260/4237/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 рокум. Ужгород№ 260/4237/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить: 1) Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення повного розрахунку в день звільнення - 19.08.2021 року, на виконання абз. 1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 та ч. 3 п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170; 2) Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо проведення відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 15 днів щорічної основної відпустки згідно абз. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 182 від 19.08.2021 року (по стройовій частині) в день звільнення - 19.08.2021 року; 3) Скасувати абз. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 182 від 19.08.2021 року (по стройовій частині) в частині тексту "Провести відрахування з грошового забезпечення за 15 днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, які були використані в період з 15.02 по 22.03.2021 року."; 4) Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 15 днів щорічної основної відпустки в сумі 6 159, 38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно витягу з наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.08.2021 року № 182 припинено контракт про проходження позивачем військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до абзацу 4 вказаного наказу передбачено провести відрахування з грошового забезпечення за 15 днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, які були використані в період з 15.02 по 22.03.2021 року. Позивач вважає протиправним проведення відрахування з нього грошового забезпечення (заробітної плати) за 2021 рік в кількості за 15 календарних днів, оскільки у позивача були невикористані календарні дні основної щорічної відпустки в тій самій кількості календарних днів недоотриманих позивачем за минулі роки (2018-2020 в кількості 15 календарних днів).

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач у відповідності до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів та їх сімей» у 2021 році використав щорічну основну відпустку у кількості 35 днів. 19 серпня 2021 року позивача звільнено, відтак він набув право на відпустку за 7 місяців 2021 року (20 діб). Оскільки позивач відбув відпустку у кількості 35 діб, для відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця, то необхідно провести розрахунок за 15 діб. У зв`язку з чим, відповідачем не було порушено норми чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 19 серпня 2021 року № 182 припинено контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до абзацу вищевказаного наказу проведено відрахування з грошового забезпечення позивача за 15 днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, які були використані в період з 15.02. по 22.03.2021 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 9 статті 26 вказаного закону зазначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 242 Положення встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Як вже встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 серпня 2021 року № 182 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що абзацом 4 вищевказаного наказу відповідач протиправно провів відрахування з грошового забезпечення за 15 днів щорічної основної відпустки за 2021 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до абзацу 4 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Згідно з абзацом 2 п. 2 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

У відповідності до п. 6 розділу ХХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 року № 200 у разі звільнення військовослужбовців до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військової частини проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Як вже встановлено судом ,позивач звільнений з військової служби 19 серпня 2021 року, відтак він набув право на відпусту за 7 місяців 2021 року.

Судом встановлено, що позивачу у період з 15 лютого 2021 року по 22 березня 2021 року була надана щорічна основна відпустка за 2021 рік тривалістю 36 календарних днів (з них один день святковий 08 березня 2021 року), що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 15 лютого 2021 року № 36.

Враховуючи, що позивач у 2021 році відповідно до вимог закону набув право на 35 календарних днів щорічної основної відпустки та проходив військову службу у 2021 році сім повних місяців, то за фактично відпрацьований період він набув право на 20 календарних днів відпустки (35 днів діб щорічної основної відпустки, набутих відповідно до закону / 12 місяців року) х 7 повних місяців, в яких позивач проходив військову службу =20).

Відтак, оскільки позивачем за 2021 рік використано 35 календарних днів щорічної основної відпустки, то відповідачем правомірно здійснено відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця, тобто за 15 днів.

При цьому, суд зазначає, що такає відрахування стосується саме щорічної основної відпустки за 2021 рік.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилань відповідача на те, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду є справа № 260/3881/21 між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, то суд зазначає, що предмет та підстави в адміністративній справі № 260/4237/21 є іншими ніж в адміністративній справі № 260/3881/21.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірності своїх дій, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Львів, Франківський район, вул. Княгині Ольги, буд. 105, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відмовити.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька