Справа № 640/33410/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Балась Т.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Справа № 640/33410/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інженербудпроект» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року у справі

за позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інженербудпроект»

про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інженербудпроект» (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 1 855 213,94 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у строки, визначені законодавством, не сплатим наявну в нього податкову заборгованість, що йому направлялася податковим органом відповідна податкова вимога і докази визнання такої вимоги протиправною та/або скасування у суду відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виникла спірна податкова заборгованість, оскаржуються ним в судовому порядку і наразі відповідна справа № 826/15021/17 перебуває у провадженні Верховного Суду за його касаційною скаргою (судами першої та апеляційної інстанцій у задоволенні позову відмовлено).

При цьому, апелянт зазначає, що висновком експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи від 16.04.2021 № 1-16/04/2021-се установлено факт відсутності документального підтвердження висновків акта перевірки, на підставі якого винесені відповідні ППР.

Також апелянт зазначає, що він звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції у справі № 826/15021/17 і ухвала суду про відмову в задоволенні такої заяви перебуває у провадженні апеляційного суду.

Таким чином, апелянт вважає, що процес судового перегляду відповідних ППР не завершений і стягнення з нього податкової заборгованості є передчасним.

Крім того, у своїй скарзі апелянт стверджує, що позивач не направляв йому копію позовної заяви з додатками і що рекомендоване поштове повідомлення, яке міститься у справі, не є відповідним доказом.

При цьому, апелянт вважає, що в суду першої інстанції були відсутні достатні підстави для прийняття позову в цій справі до судового розгляду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

14.12.2021 о 13:25 год. у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представниці Апелянта адвоката Северин Я.В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду цієї справи у зв`язку з тим, що 13.12.2021 вона була на прийомі в лікаря зі скаргами на погане самопочуття і їй призначене до обстеження.

У задоволенні вказаного клопотання ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено, оскільки інтереси Відповідача в цій справі представляє АО «Кравченко і партнери» і жодних доказів того, що будь-який інший адвокат не мав можливості прибути в судове засідання суду не надано, а також представницею Відповідача Северин Я.В. не надано доказів проходження нею додаткового обстеження, зокрема сдачі тесту на COVID-19, як зазначено в довідці, та доказів поганого самопочуття саме станом на 14.12.2021.

Разом з тим, судова колегія вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення цієї спарви і явка предстиавників сторін у судове засідання не є обов`язковою.

При цьому, колегією судів враховано правові висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України», про те, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв`язку з викладеним апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Інженербудпроект» перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві.

Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2017, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 524 275,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 27.05.2019 в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2017 відмовив.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.09.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 у вказаній частині залишив без змін.

Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 15.09.2020 №826/15021/17 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 у нескасованій частині та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 826/15021/17 залишив без змін.

Також відповідачем до податкового органу були включені суми податкових зобов`язань відповідача, визначені ним у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що підлягають сплаті до бюджету, а саме:

- податкову декларацію від 20.11.2019 № з податку на додану вартість, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 29219,00 грн;

- податкову декларацію від 19.12.2019 № з податку на додану вартість, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 31090,00 грн;

- податкову декларацію від 17.01.2020 № з податку на додану вартість, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 47590,00 грн;

- податкову декларацію від 18.02.2020 № з податку на додану вартість, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 7412,00 грн;

- податкову декларацію від 19.03.2020 № з податку на додану вартість, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 6418,00 грн.

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі складають 121 729,00 грн та відповідачем не сплачені, що підтверджується даними його інтегрованої картки.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.11.2019 № , від 27.03.2020 № , від 27.03.2020 № , згідно з якими до відповідача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 20312,24 грн.

Такі податкові зобов`язання відповідача є узгодженими.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань, згідно статті 129 ПК України, відповідачу нараховано пеню в розмірі 395 503,39 грн.

Таким чином, узгоджений податковий борг відповідача з податку на додану вартість становить 190 810,67 грн.

Крім того, Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2017, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 530 983,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 27.05.2019 у справі № 826/15021/17 у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2017 відмовив.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.09.2019 вказане судове рішення у цій частині позовних вимог залишив без змін.

Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 15.09.2020 № 826/15021/17 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 у нескасованій частині та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 826/15021/17 залишив без змін.

Також відповідачем до податкового органу були подані податкові декларації, у яких він самостійно визначив податкові зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, а саме:

- податкову декларацію від 05.11.2019 № з податку на прибуток підприємств, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 57441,00 грн;

- податкову декларацію від 02.03.2020 № з податку на прибуток підприємств, у якій відповідач самостійно визначив податкове зобов`язання у розмірі 83799,00 грн.

Визначені у вказаних податкових деклараціях податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 141 240,00 грн. відповідач не сплатив, що підтверджується даними інтегрованої картки ТОВ «Інженербудпроект».

Також, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.03.2020 № , згідно з яким до відповідача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 6370,62 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу 03.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором №465.

Доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку матеріали справи не містять і визначені у ньому грошові зобов`язання є узгодженими.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань, згідно статті 129 ПК України, відповідачу нараховано пеню в розмірі 434 793,32 грн.

Таким чином, у відповідача наявний податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 971 774,40 грн.

Позивач, вважаючи, що за відповідачем обліковується узгоджений податковий борг в загальному розмірі 1 855 213,94 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У п. 38.1 ст. 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 56.11. статті 56 ПК України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов`язання оскарженню не підлягає.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 ПК України).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пункт 42.1 статті 42 ПК України визначає, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань.

При цьому, ПК України визначено чітку процедуру звернення контролюючих податкових органів до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника.

Разом з тим, обов`язкові умови (обставини), наявність яких у своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлена позивачем в цій справі до стягнення з відповідача сума податкового боргу складається з узгоджених податкових зобов`язань, а саме самостійно визначених та задекларованих відповідачем і нарахованих йому в ППР, які ним не виконані та правомірність яких установлена судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Доводи апелянта про те, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виникла спірна податкова заборгованість, оскаржувалися ним в судовому порядку, що суди трьох інстанцій відмовили в задоволенні його позову, але він звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої у відповідній справі № 826/15021/17 і ухвала суду про відмову в задоволенні такої заяви перебуває у провадженні апеляційного суду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як відзначалося вище і як зазначає сам апелянт, судовими рішеннями, які набрали законної сили, установлено правомірність нарахування йому відповідних податкових зобов`язань.

Водночас, оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову в перегляді рішення за нововиявленими обставинами жодних чином не створює правових підстав для відмови у стягненні з відповідача заявленої в цій справі податковим органом суми боргу.

При цьому, судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), про те, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Доводи апелянта про те, що висновком експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи від 16.04.2021 № 1-16/04/2021-се установлено факт відсутності документального підтвердження висновків акта перевірки, на підставі якого винесені відповідні ППР, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані та зазначає, що предметом цього спору є наявність у відповідача відповідного податкового боргу, а не правомірність винесення йому ППР.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приводу доводів апелянта про те, що позивач не направляв йому копію позовної заяви з додатками і що рекомендоване поштове повідомлення, яке міститься у справі, не є відповідним доказом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів цієї справи вбачається, що позовну заяву в цій справі було складено позивачем та оплачено судовим збором ще в липні 2020 року та згідно з рекомендованим поштовим повідомленням надіслано відповідачу і отримано ним 17.07 /т. 1 а.с. 41/.

При цьому, судова колегія приймає до уваги доводи апелянта про те, що фактично позов подано у грудні і що у зазначеному поштовому повідомленні не вказано рік отримання им документа, а також не вбачається, що саме йому було надіслано податковим органом.

Втім, апеляційний суд зазначає, що 16.02.2021 відповідач був повідомлений судом про наявність цього судового спору і до 25.08.2021 (до дня вирішення цієї справи судом) мав реальну можливість ознайомитися з матеріалами справ та/або зажадати копію позовної заяви з додатками, але відповідне процесуальне право не реалізував.

Водночас, реалізація наданих особі процесуальних прав залежить від її власного волевиявлення.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Інженербудпроект» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інженербудпроект» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 14 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова