Справа № 620/8692/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8692/21 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та стягнення з відповідача недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги у розмірі 10246,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в меншому розмірі, ніж вісім мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених суми. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушеного права, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум та стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої частини грошової допомоги у розмірі 10246 грн. Позивач вважає, що належим та ефективним способом захисту його прав буде саме стягнення недоплаченої суми грошової допомоги до 5 травня у розмірі 10246 грн.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом війни 2 групи та має право на пільги, встановлені статтею 13 Закону України від 22.10.993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в тому числі і на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що підтверджується копією посвідчення, наявного в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеним, на виконання вимог Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' відповідачем на картковий рахунок позивача було перераховано щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у 2021 році у розмірі 3906 грн.

Не погодившись із правомірністю визначення відповідачем належного до виплати розміру соціальної виплати, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції зазначив, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі меншому, ніж вісім мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги. Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірному випадку порушене право позивача має бути відновлено у спосіб зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обраного способу захисту порушених прав, враховуючи наступне.

Визначаючи межі перегляду справи, колегія суддів виходить з того, що сторонами не оспорюється рішення суду першої інстанції в частині визнання права позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а позивачем, з огляду на наведені ним аргументи та вимоги апеляційної скарги, судове рішення оскаржено в частині обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вимоги про стягнення недоплаченої частини грошової допомоги та зобов`язання нарахувати та виплатити разову грошову допомогу (у розмірі, визначеному ст.12 Закону №3551-ХІІ в редакції Закону №367-ХІV) є двома різними способами захисту порушеного права (що, окрім іншого, передбачає відмінний механізм їх виконання/реалізації).

В даному випадку позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік.

Слід зазначити, що право вибору заявляти ті чи інші вимоги належить позивачу.

Водночас саме суд, який розглядає спір по суті, наділений повноваженнями щодо обрання із декілька можливих способів захисту права, одного, який відповідає суті спірним відносинам та який найбільш ефективно відновить порушене право.

В даному випадку, колегія суддів встановила, що у позивача є право на разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як то передбачено Законом №3551-ХІІ в редакції Закону №367-ХІV, проте у 2021 році позивачу разова грошова допомога до 05 травня не була виплачена (та, відповідно, і не була нарахована) відповідачем у визначеному Законом №3551-ХІІ в редакції Закону №367-ХІV розмірі.

Отже за умови того, що відповідачем разова грошова допомога до 05 травня за 2021 рік у визначеному Законом розмірі нарахована не була, а повноваженнями щодо нарахування разової грошової допомоги до 05 травня наділений відповідач, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту права у спірному випадку є зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми допомоги до 5 травня за 2021 рік.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права, який відповідає як суті спірних відносин, так і забезпечує поновлення права позивача на виплату щорічної разової грошової до 5 травня у розмірі, що визначений Законом №3551-ХІІ в редакції Закону №367-ХІV.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року

залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких