Справа № 560/13349/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13349/21

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

15 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волочиського районного відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волочиського районного відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.10.2021 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення виконавчого збору від 21.09.2021 у виконавчих провадженнях ВП №66836793 та ВП №66837042.

Не погодившись із прийнятим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв`язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.12.2021 представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Після оголошення перерви у судовому засіданні до 15.12.2021 10:00 сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Хмельницького апеляційного суду від 26.08.2021 по справі №671/2108/19 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року скасовано. Позов задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні господарськими будівлями, що належать ОСОБА_2 , а саме: верандою літ. а, погрібом літ. а1, господарською будівлею літ. Б, літньою кухнею літ. В, погрібом літ. Г, що входять до складу будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 та звільнення даних будівель від її майна, худоби та інших належних ОСОБА_1 речей. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Трительники Волочиського району та розташованою на ній тимчасовою спорудою ангару шляхом звільнення їх від майна та інших речей ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 15842 грн. 30 коп.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66836793 від 16.09.2021 по виконавчому листу Волочиського районного суду №671/2108/19, виданому 13.09.2021, про усунення перешкод в користуванні господарськими будівлями, що належать ОСОБА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 та звільнення будівель від її майна, худоби та інших належних ОСОБА_1 речей, відкрито виконавче провадження, вказано щодо необхідності виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та направлення постанови сторонам виконавчого провадження (арк. спр.9).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №66837042 від 16.09.2021 по виконавчому листу Волочиського районного суду №671/2108/19, виданому 13.09.2021, про усунення перешкод в користуванні ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га шляхом звільнення її від майна та інших речей, відкрито виконавче провадження, вказано щодо необхідності виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та направлення постанови сторонам виконавчого провадження (арк. спр.11).

21.09.2021 державним виконавцем винесені постанови ВП №66836793 та ВП №66837042 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору по 12000 гривень у кожному з виконавчих проваджень (арк.13-14).

Позивач, вважаючи, що постанови про стягнення виконавчого збору винесені протиправно, звернулася до суду з позовом даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані постанови є протиправними з тих підстав, що відповідач порушив вимоги ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII, адже 16.09.2021 відкрив виконавчі провадження постановами ВП №66836793 та ВП №66837042, а тільки 21.09.2021 виніс постанови про стягнення виконавчого збору у цих виконавчих провадженнях.

Суд зазначив, що виконавче провадження не закінчено, і є факт порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII, що встановлено судом, тому підлягають скасуванню оскаржувані постанови ВП №66836793 та ВП №66837042 від 21.09.2021, адже вони прийнятті з порушенням процедури визначеної цим Законом, а саме не винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору. Крім цього, потрібно враховувати, що державний виконавець повинен дотримуватись Інструкції №512/5, якою передбачено, що якщо витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення цих витрат після повернення чи закінчення виконавчого провадження (п.2 розд. VI Інструкції №512/5).

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, не може погодитись з висновками Хмельницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України, від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приписами ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених вище положень Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, а тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження.

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2021 та про стягнення виконавчого збору від 21.09.2021, позивачем (боржником у виконавчому провадженні) рішення Хмельницького апеляційного суду від 26.08.2021 по справі №671/2108/19 не виконано.

Про невиконання рішення Хмельницького апеляційного суду від 26.08.2021 по справі №671/2108/19 свідчать акти державного виконавця від 21.10.2021 та 25.10.2021.

Акт від 06.09.2021 обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 згідно якого позивач з 02.07.2021 проживає в домоволодінні сина ОСОБА_2 на сіновалі, не має доступу до житлового будинку, літньої кухні та утримує ВРХ з них корів -7, молодняка 3 (арк. спр. 15) не підтверджує виконання судового рішення до відкриття виконавчих проваджень.

Доказів закінчення виконавчих проваджень ВП №66836793 та ВП №66837042 матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що приймаючи з постановами про відкриття виконавчого провадження постанов про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Посилання позивача та висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем строку прийняття рішень, а саме стосовно винесення 16.09.2021 постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №66836793 та ВП №66837042, а тільки 21.09.2021 постанов про стягнення виконавчого збору у цих виконавчих провадженнях, є лишнім формалізмом та не свідчить про неправомірність таких постанов.

Застосування п.2 розд.VI Інструкції №512/5, колегія суддів рахує неприйнятними, оскільки вказані норми не регулюють зазначені правовідносини і застосовуються лише у певних випадках, які у даних виконавчих провадженнях можуть не настати.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторнами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, дійшла висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Волочиського районного відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.