Справа № 120/5323/20-а
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2021 року

Київ

справа №120/5323/20-а

адміністративне провадження №К/9901/30928/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши клопотання Київської міської прокуратури про зупинення виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 120/5323/20-а за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа - Третя кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури м. Києва від 09 вересня 2020 року № 1877к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 10 вересня 2020 року.

Поновлено ОСОБА_1 у Київській міській прокуратурі на посаді рівнозначній тій, яку він обіймав до звільнення з Прокуратури м. Києва.

Стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2020 року по 14 липня 2021 року у розмірі 327 446,20 грн.

20 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Київської міської прокуратури на постанову суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 07 жовтня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Київської міської прокуратури на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №120/5323/20-а за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа - Третя кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із касаційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження у даній справі.

Так, на обґрунтування заявленого клопотання скаржник вказує, що однією із підстав касаційного оскарження є те, що судом апеляційної інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду щодо застосування статті 235 Кодексу законів про працю України та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, що призвело до неправильного розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, на думку скаржника, стягнення середнього заробітку до винесення остаточного рішення у справі може призвести до передчасного списання значної суми коштів, розмір якої є предметом перегляду у суді касаційної інстанції. З огляду на це скаржник убачає необхідність зупинити виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження у справі.

Позивач подав відзив на вказане клопотання відповідача, у якому просить відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що воно не містить обґрунтованих доводів щодо необхідності зупинення виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та доказів на їх підтвердження.

Проаналізувавши клопотання скаржника, суддя-доповідач дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно з частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання та дії судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання чи дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Вирішуючи зазначене клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку із дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.

Для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для такого зупинення.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

При цьому, зупинення виконання оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень на підставі статті 375 КАС України може застосовуватись судом лише у виняткових випадках за наявності на те вагомих і переконливих доводів, підтверджених доказами, або існування об`єктивних для цього обставин й здійснюватися таким чином, щоб не допустити порушення прав інших учасників справи.

Сама по собі незгода скаржника з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення його виконання, оскільки перевірка правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права здійснюється судом касаційної інстанції лише під час касаційного перегляду справи з дотриманням визначеної КАС України процедури і процесуальних гарантій учасників справи.

Аналіз матеріалів касаційної скарги та зазначені у клопотанні мотиви не є такими, що у розумінні наведених законодавчих приписів можуть слугувати підставою для зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, оскільки не підтверджені жодними доказами, які суд міг би оцінити.

Зокрема, відповідачем до матеріалів касаційної скарги не додано підтверджень пред`явлення виконавчого листа у цій справі до примусового виконання, зупинення операцій на його рахунках з метою списання коштів на підставі виконавчого листа та інше.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Це правило стосується, у тому числі й обставин, якими сторона обґрунтовує клопотання про зупинення виконання судових рішень на стадії касаційного провадження.

Інших доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання судових рішень вказане клопотання не містить, а суддею-доповідачем таких підстав не встановлено.

На підставі вищенаведеного суддя-доповідач дійшов до висновку, що у задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 340, 355, 359, 375 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Київської міської прокуратури про зупинення виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 120/5323/20-а за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа - Третя кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.М. Соколов,

Суддя Верховного Суду