Справа № 545/1966/21
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1966/21
Провадження № 2-а/545/56/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Розсоха Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дорошенка Сергія Васильовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

Встановив:

Позивач звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 БУПП в Полтавській області ДПП Дорошенка С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.06.2021 року відносно неї винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоювала та відповідно в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, докази в підтвердження факту вчинення нею правопорушення відсутні.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29.06.2021 року відкрито провадження по справі.

Від відповідача інспектора роти № 3 БУПП в Полтавській області ДПП Дорошенка С.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому останній проти його задоволення заперечував. Вказав, що постанова відносно позивача винесена правомірно, оскільки нею порушено вимоги п. 12.4 ПДР України, за що передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність, на підтвердження вини мається фото та відео, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який законодавством використовувати інспекторам поліції « з рук » не заборонено, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про відсутність в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення . Розгляд справи прохав провести у його відсутність.

Від позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі , в яких вона зазначила, що доводи відповідача викладені у відзиві не спростовують обґрунтованості та законності її позиції та позовних вимог, наполягала на задоволенні позову.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити.

Представник відповідача УПП в Полтавській області ДПП Каліновська О.Г. в судове засідання також не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві відповідача інспектора роти № 3 БУПП Дорошенка С.В.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).

Пунктом 1.9. розд. 1 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами «б» п. 12.9 розд. 12 ПДР визначено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 розд. 12 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного

правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 20.06.2021 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Дорошенко С.В. винесена постанова серії БАА

№ 120668 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 20.06.2021 року о 12 год. 20 хв. в с. Циганське Полтавського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz-Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 105 км/год., при цьому перевищила швидкість руху транспортного засобу на 55 км/год. в населеному пункті, чим порушила п.12.4 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судовим розглядом встановлено,що інкриміноване позивачу правопорушення зафіксовано на прилад TruCam LTI 20/20, номер № ТС000800 , розгляд справи про адміністративне правопорушення фіксувався за допомогою службової нагрудної відеокамери , яка розміщена на одязі поліцейських.

Що стосується доводів позивача про те, що правопорушення зафіксоване в ручному, а не в автоматичному режимі, суд приходить до висновку, що вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam (серійний номер ТС 000800) , у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови.

На долученому відповідачем до матеріалів справи відеозапису з приладу TruCam номер № ТС000800, який був досліджений судом , зафіксовано, що прилад було наведено саме на автомобіль під керуванням позивача ( про що свідчить оптичний приціл ) та чітко видно номерний знак автомобіля.

Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam виключає можливість заміру іншого автомобіля.

Поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. В самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показчик швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника .

Згідно з наявною в матеріалах справи копією сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року, затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19633 від 09.11.2020 р. , виданого ДП « Укрметртестстандарт » Мінекономрозвитку України, чинного до 09.11.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20 № ТС 000800 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCamLTI 20/20 з серійним номером ТС 000800 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Можливість використання приладу TruCamLTI 20/20 в ручному режимі також підтверджується витягом з інструкції по використанню лазерного вимірювача швидкості руху.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача про неправомірність винесеної постанови з тих підстав, що відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що швидкість руху керованого нею автомобіля вимірювалася в межах дії дорожніх знаків 5.70 фото-відео фіксація порушень Правил дорожнього руху та 5.45 населений пункт, оскільки вони повністю спростовуються наявним в матеріалах справи листом Служби автомобільних доріг у Полтавській області Державного агентства автомобільних доріг України, з якого вбачається, що відповідні дорожні знаки встановлені на ділянці автомобільної дороги М-03 « Київ-Харків-Довжанський », що позначають населений пункт « Циганське » та попереджають про наявність відео фіксації порушень правил дорожнього руху ( а.с. 34 ).

В той же час , з відео-запису та роздрукованого та оглянутого в судовому засідання фотознімку з приладу TruCam LTI 20/20, в момент фіксації перевищення позивачем швидкісного режиму не вбачається, що правопорушення вчинено саме в населеному пункті с. Циганське, Полтавського району та області, оскільки не зазначено широту та довготу, що дало б можливість встановити в межах чи поза межами населеного пункту здійснено замір швидкості руху автомобіля.

Одночасно слід зазначити, що дослідивши , наданий відповідачем відео-запис, суд встановив, що на рухомий автомобіль Mercedes-Benz-Vito інспектором патрульної поліції наведено ціль та здійснювався замір швидкості руху. В цей момент видно дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про те, що така вібрація приладу може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про

повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керувала позивач.

Також вище вказаний відео-запис з приладу TruCam не відображений в оскаржуваній постанові як додаток до неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Суд зазначає, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Також суд зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснено запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Інші доводи позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП не заслуговують на увагу.

Таким чином, відповідачами не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови жодного доказу , який би свідчив про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови.

Сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення , в якій інспектор зафіксував порушення водієм правил дорожнього руху , є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

Враховуючи вищезазначене , суд приходить до висновку, що вказані позивачем обставини в умовах не доведеності з боку суб`єкта владних повноважень свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства, та ставить під сумнів правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення , тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 139 КАС України сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача .

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,139,246,250, 286 КАС України, суд,

В и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце реєстрації : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дорошенка Сергія Васильовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ( службова та юридична адреса : Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька,2-в ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 120668 від 20.06.2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири ) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря