Справа № 420/10576/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та відмови, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Бахмутська-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2021 р. №99 та відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.06.2021 р.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , починаючи з 18.05.2021 р. із врахуванням пільгового стажу роботи з 17.01.1989 р. по 11.10.1994 р. на посаді підземного електрослюсаря на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та навчання в СПТУ №107 з 01.09.1985 р. по 06.01.1989 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що йому безпідставно не зараховано до пільгового підземного стажу період роботи з повним робочим днем під землею за шахтарськими професіями, а саме: з 17.01.1989 року по 11.10.1994 року та навчання в СПТУ №107 з 01.09.1985 по 06.01.1989 роки.

Позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не було враховано довідки, подані 27.05.201 року з підстав видачі її органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, оскільки така відмова суперечить Конституції України, порушує його право на соціальний захист, та не може бути підставою для відмови призначенні пенсії позивача.

Також позивач зазначив, що внаслідок не визнання його трудового стажу на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» відповідач не врахував і період навчання в СПТУ №107, оскільки вказане на вказане підприємство позивач був працевлаштований одразу після закінчення навчання в СПТУ №107.

Позивач вказує, що у нього є належним чином оформлена трудову книжку, в якій містяться всi вiдповiдні записи про зазначений вище спірний період роботи з відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до Закону № 1058. Враховуючи викладене на думку позивача, відповідач під час вирішення питання про призначення пенсії відповідно до заяви від 18.05.2021 року протиправно не врахував записи в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.06.2021 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду позивачем усунено недоліки адміністративного позову.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою судом зобов`язано відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду належним чином засвідчені копії документів на підтвердження обставин, що послугували підставою для вчинення оскаржуваних рішень.

29.07.2021 року (вх.№41176/21) від представника відповідача на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2021 року надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області додаткові докази та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року поновлено провадження у справі.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не визнає даний адміністративний позов виходячи з наступного.

Як вказує відповідач, надана позивачем довідка №155 о/к від 02.04.2021 року видана «Госуврственным унитарным предприятием ДНР «Шахта имени А.Ф. Засядько» не відповідає визначеним законодавством вимогам. Зокрема складена російською мовою, відтиски штемпеля належать юридичній особі, яка підпорядкована міністерству самопроголошеної ДНР, документ видано юридичною особою, відомості про яку відсутні в ЄДРЮОФОП та ГО, внаслідок чого Головне управління позбавлено можливості перевірити справжність довідки. Також представник відповідача зауважує, що позивачем не надано доказів атестації робочого місця.

Таким чином відповідач стверджує, що у позивача відсутні докази для зарахування періоду роботи з 17.01.1989 по 11.10.1994 на Орендованому підприємстві «Шахта імені О.Ф. Засядьо» до пільгового стажу, отже і відсутні й підстави для зарахування періоду навчання до пільгового стажу.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не скористалось своїм правом подати відзив на адміністративний позов.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 (а.с.10).

З наданої до суду копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.13-18), судом, зокрема, встановлено, що позивач:

- з 01.09.1985 року по 06.01.1989 року навчався в СПТУ 107 по професії підземний електрослюсар IV розряду;

- з 17.01.1989 року на підставі наказу №66-к від 17.01.1989 року прийнятий на роботу на підприємство «Шахта імені О.Ф. Засядька» підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті на ділянці АСУ;

- 01.06.1990 року присвоєно 4 розряд підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті;

- 01.07.1993 року присвоєно 5 розряд підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті на АСУ;

- 11.10.1994 року на підставі наказу №155-к від 17.10.1994 року звільнений з Орендного підприємства «Шахта імені О.Ф. Засядька» за власним бажанням

Судом встановлено, що 18.05.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії .

Вказана заява зареєстрована управлінням 18.05.2021 року за №2532.

До заяви позивачем, зокрема, було додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, довідку про заробітну плату, диплом, заява про спосіб виплати пенсії.

Відповідно до розписки-повідомлення, до переліку документів, яких не достатньо для призначення пенсії, відповідачем включено: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідка про зміну назви організації, фото пенсіонера, документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії (атестація робочого місця, накази на проведення атестації, підсумки атестації робочих місць за умови праці), довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років установлені для окремих категорій працівників.

Строк для подання додаткових документів встановлено 17.08.2021 року.

За результатами розгляду заяви позивача від 17.05.2021 року №2532, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 01.06.2021 року № 1500-0217-8/68462 направлено позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 20.05.2021 року №99, прийняте Бахмутсько Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України донецької області. (а.с. 19).

Разом з тим, в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2021 року №99 вказано, що останнє прийнято Головним управлінням Рівненської області.

Так, з даного рішення вбачається, що територіальним органом Пенсійного фонду України, що вік заявника 50 років 7 місяців та 13 днів, страховий стаж особи становить 33 роки 11 місяців 13 днів, необхідний пільговий стаж роботи позивача не зараховано, оскільки відсутні уточнюючі довідки про наявний пільговий характер роботи на підземних роботах.

28.05.2021 року позивачем до Головного управління подано заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_1 подав заяву на призначення пенсії (заява номер 2532) до якої додав усі необхідні документи, у т.ч довідки про пільговий стаж та заробітну плату на шахті. Разом з тим отримав рішення про відмову в призначенні пенсії (від 20.05.2021) з посиланням на те, що пільговий стаж не зараховано у зв`язку з тим, що не надані довідки.

В зазначеній заяві позивач просить призначити пенсію на пільгових умовах з дати звернення, для призначення пенсії на пільгових умовах надав копії відповідних довідок та усі необхідні документи (копії довідок на 17 аркушах).

На заяву позивача Головне управління ПФУ в Одеській області листом від 09.06.2021 року повідомило, що стосовно заяви позивача від 18.05.2021 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.05.2021 №399 у зв`язку з відсутністю підтверджуючого пільгового стажу за Списком №1.

Також в листі вказано, що періоди роботи на шахті можливо зарахувати до пільгового стажу за списком №1 у разі надання позивачем підтверджуючих документів, які передбачені Порядком.

Додатково зазначено, що відповідно до постанови КМУ від 07.11.2014 року №595 на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в т.ч. Пенсійного фонду України, не функціонують. Також, будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.

Вважаючи рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 99 від 20.05.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та відмову Головного управління ПФУ в Одеській області від 09.06.2021 року протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Суд зазначає, що з аналізу положень в частині, що стосується позивача, вбачається, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць:

- після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

- у період до 1 квітня 2024 року за відсутності страхового стажу (не менше 25 років у чоловіків) з його зниженням;

- зі зменшенням пенсійного віку у працівників, які не мають 10 років стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності страхового стажу 25 років.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періодів його роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд дійшов висновку, що використання норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Саме такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а.

Відповідач не заперечує факту, що позивач у періоди роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з 17.01.1989 по 11.10.1994 роки - на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на ділянці АСУ обіймав посаду, що передбачені Списком №1,

В трудовій книжці міститься запис про те, що у періоди роботи в Шахтоуправлінні Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько`позивач працював з повним робочим днем під землею.

Суд зазначає, що у трудовій книжці відображені відповідні відомості записи завірені печаткою підприємства, достовірність записів сумніву не викликає.

Таким чином, відповідачем при розрахунку пільгового стажу позивача необхідно враховувати період роботи позивача на пільгових умовах з 17.01.1989 по 11.10.1994 роки - на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на ділянці АСУ в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько».

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем до Головного управління ПФУ в Одеській області 28.05.2021 року, тобто в межах строку наданого позивачу для подання додаткових документів, надані копії довідок, виданих «Государственным унитарным предприятием ДНР «Шахта имени А.Ф. Засядько» про суму заробітної плати за період з 1989 року по 1994 року, о спусках в шахту, наказ «Про результати атестації робочих місць за умовами праці (списки №№ 1, 2), довідку про підтвердження трудового стажу для нарахування пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Слід зауважити, що довідка про підтвердження трудового стажу для нарахування пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній окрім печатки «Государственного унитарного предприятия ДНР «Шахта имени А.Ф. Засядько» містить відтиски печатки Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з інформацію про реєстрацію та зміну найменування.

Так доводи відповідача стосовно того, що підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а тому неможливо у зв`язку з цим провести перевірку наданої позивачем уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою для не зарахування такого періоду до пільгового стажу особи за умови, що такі підтверджені даними трудової книжки.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.10.2018р. у справі №235/2357/17, від 09.08.2019р. у справі №229/954/17, від 31.10.2019р. у справі №711/10426/16-а, від 18.03.2020 р. у справі №243/6299/17, від 08.04.2020р. №428/4816/17.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з трудової книжки позивача, навчання в СПТУ 107 ОСОБА_1 завершив 06.01.1989 року, а на роботу прийнятий 17.01.1989 року на Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф. Засядько» за професією підземний слюсар з повним робочим днем, тобто за здобутою професією та в межах тримісячного терміну.

Таким чином, враховуючи те, що у позивача наявні всі підстави для зарахування періоду роботи з 17.01.1989 року по 11.10.1994 на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» до пільгового стажу, то і наявні підстави для зарахування періоду навчання до пільгового стажу.

Також, суд зазначає, що за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зазначає, що ключовим при розгляді даної адміністративної справи є питання:

- щодо наявності підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з 17.01.1989 оку по 11.10.1994 року - на посаді південного електрослюсаря з повним робочим днем;

- щодо наявності підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання з 01.09.1985 року по 06.01.1989 року в СПТУ-107;

- щодо наявності права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Як вже вказано вище, за відсутності стажу роботи, встановленого абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тобто страхового стажу не менше 25 років), у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту зі зниженням розміру страхового стажу.

Водночас, в даному випадку, для призначення пенсії на пільгових умовах п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у особи повинен бути стаж не менше 10 років на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць зі зменшенням пенсійного віку у працівників, які не мають 10 років стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності страхового стажу 25 років.

Так, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого судом права на зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та період навчання СПТУ-107, позивач набув право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, з оскаржуваного рішення взагалі не вбачається які періоди відповідачем зараховані до страхового стажу, та які періоди і на якій роботі відповідачем не враховано до пільгового стажу період роботи позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач мав право надати додаткові документи до 17.08.2021 року, яким він скористався та 28.05.2021 року подав до Головного управління ПФУ в Одеській області заяву з копіями документів.

Проте, відповідачем не прийнято жодного рішення щодо поданої позивачем заяви, а надано відповідь на звернення від 09.06.2021 року №9346-9432/Т-02/8-1500/21, відповідно до якої позивачу повідомлено про те, що в призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено рішенням від 20.05.2021 року №99.

Однак лист Головного управління ПФУ в Одеській області від 09.06.2021 року №9346-9432/Т-02/8-1500/21 не є рішенням в розумінні КАС України, а є листом який носить виключно інформативний характер.

Крім того, суд зазначає, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, як про те зазначено в супровідному листі Головного управління ПФУ в Одеській області від 01.06.2021 року. Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення останнє прийнято Головним управлінням в Рівненській області.

Згідно із статтю 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Суд зазначає, що обрані відповідачем у даному спорі мотиви прийняття оскаржуваного рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто на користь позивача.

Так, розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, що призвело до порушення гарантованих та закріплених у Конституції прав.

Отже, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

З огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну відмову Пенсійного органу у призначенні пенсії, викладену в рішенні № 99 від 20.05.2021 року, з метою відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.05.2021 р. із врахуванням пільгового стажу роботи з 17.01.1989 р. по 11.10.1994 р. на посаді підземного електрослюсаря на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та навчання в СПТУ №107 з 01.09.1985 р. по 06.01.1989 р.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та відмови, зобов`язання вчинити певні дії шляхом:

визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ПФУ в Рівненські області про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2021 р. №99;

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.05.2021 року з урахування надання 28.05.2021 року додаткових документів;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф, Засядько» з 17.01.1989 року по 11.10.1994 року - на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем, та період навчання в СПТУ 107 з 01.09.1985 року по 06.01.1989 року.

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.05.2021 року із врахуванням пільгового стажу роботи з 17.01.1989 р. по 11.10.1994 р. на посаді підземного електрослюсаря на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та навчання в СПТУ №107 з 01.09.1985 р. по 06.01.1989 р., та здійснити відповідні виплати з 18.05.2021 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та відмови, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Рівненські області про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2021 р. №99.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.05.2021 року з урахування надання 28.05.2021 року додаткових документів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф, Засядько» з 17.01.1989 року по 11.10.1994 року - на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем, та період навчання в СПТУ 107 з 01.09.1985 року по 06.01.1989 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.05.2021 року із врахуванням пільгового стажу роботи з 17.01.1989 р. по 11.10.1994 р. на посаді підземного електрослюсаря на Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та навчання в СПТУ №107 з 01.09.1985 р. по 06.01.1989 р., та здійснити відповідні виплати з 18.05.2021 року.

Стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, )

Відповідач:Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35

Суддя П.П. Марин