Справа № 460/11634/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Рівне №460/11634/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними щодо відмови у видачі будівельного паспорта для забудови земельної ділянки: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0280, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та зобов`язати відповідача видати позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,12га, кадастровий номер :03:001:0280, яка розташована по АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у видачі будівельного паспорта для проведення забудови земельної ділянки, відведеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 , оскільки позивачем до заяви подано всі необхідні документи. Відмовляючи у листом, відповідачем не зазначено у чому саме виявилась невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальному плану території, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. При тому п. 2.4. наказу Мінрегіонбуду № 103 від 05.07.2011 року не визначає інших, окрім двох підстав для повернення пакету документів для видачі будівельного паспорту. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву зазначаючи, що основною підставою для відмови у видачі будівельного паспорта є наявність розробленого та затвердженого в установленому законом порядку плану зонування території. Так, відповідно до креслень плану зонування території с. Стара Рафалівка, ділянка з кадастровим номером :03:001:0280 потрапляє в зону Ж-1с (підзона садибної забудови одноквартирних житлових будинків до трьох поверхів із земельними ділянками та блокованих одно-двоквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках в межах санітарної захисної зони). Відповідно до плану зонування території (пояснювальна записка) зона Ж-1с підзона садибної забудови. Територія підлягає реконструкції для організації санітарно-захисної зони (СЗЗ). Розміщення нових житлових будинків, дитячих закладів, лікарень не допустимо. Реконструкція існуючих житлових будинків обмежена. Пункт 2.6 Планувальні обмеження звучить: Рішення щодо забудови та використання земельних ділянок приймаються з врахуванням планувальних обмежень, які діють у межах зон, кварталів та поширюються на всі будинки, інші об`єкти нерухомого майна в межах цих зон та кварталів незалежно від форм власності. В санітарно-захисній зоні від підприємств IV, V класів шкідливості, комунальних, складських та транспортних підприємств заборонено розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, готелів, дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та оздоровчих установ, наркологічних диспансерів, спортивних споруд, скверів, парків. Наведені підстави у відповідності до вимог п. 2.4 Порядку № 103 позбавляє відповідача права видати будівельний паспорт для забудови цієї земельної ділянки. З таких підстав просив суд відмовити в позові повністю.

Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0280, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,19га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

22.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,19га, яка розташована АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0280, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

До вказаної заяви позивач додав копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та ескізні наміри забудови.

Листом від 06.07.2021 № 99 Відділом архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради відмовлено позивачу у видачі будівельного паспорта у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 316 - 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України (435-15) ) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 373 ЦК України передбачено зокрема, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Аналіз наведених положень права свідчить про те, що обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

За приписами ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038, тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1).

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації (ч. 2).

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями (ч. 3).

Узгодження питань щодо забудови визначених для містобудівних потреб територій суміжних територіальних громад здійснюється на підставі відповідних угод, відображається у схемах планування зазначених територій та генеральних планах населених пунктів (ч. 4).

Встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок (ч. 5).

Відповідно до статті 27, забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватись на підставі будівельного паспорта.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вимог вказаного Закону № 3038, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 05.07.2011 № 103 затвердило Порядок видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки (далі - Порядок № 103).

Відповідно до пункту 1.2. Порядку № 103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні (пункт 1.4 Порядку № 103).

Змістом пункту 2.1 Порядку № 103 визначено, що до заяви замовником повинні додаватися: засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою; засвідчена в установленому порядку згода співвласника земельної ділянки (житлового будинку) на забудову зазначеної земельної ділянки; ескіз намірів забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади, максимальні відмітки висотності, відстані від сусідніх земельних ділянок); проект будівництва (за наявності).

Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку № 103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.11.1992 № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон № 2780), містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

У статті 5 Закону № 2780 визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Згідно із частиною другої статті 5 Закону № 3038 вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 3038 планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI).

За змістом статті 17 Закону № 3038, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

В силу приписів частини першої статті 21 Закону № 3038 розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням.

Врахування громадських інтересів при розробленні проектів містобудівної документації має вирішальне значення, оскільки мета містобудування та розроблення на його виконання містобудівної документації, спрямована на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з врахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Матеріалами справи стверджується, що 25.06.2013 рішенням Старорафалівської сільської ради (шостого скликання) № 488 затверджено план зонування, зокрема, території населених пунктів Стара Рафалівка.

Відповідно до креслень плану зонування території с. Стара Рафалівка, ділянка з кадастровим номером :03:001:0280 потрапляє в зону Ж-1с (підзона садибної забудови одноквартирних житлових будинків до трьох поверхів із земельними ділянками та блокованих одно-двоквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках в межах санітарної захисної зони).

Згідно із пояснюючою запискою до плану зонування території, зона Ж-1с підзона садибної забудови. Територія підлягає реконструкції для організації санітарно-захисної зони (СЗЗ). Розміщення нових житлових будинків, дитячих закладів, лікарень не допустимо. Реконструкція існуючих житлових будинків обмежена.

Пунктом 2.6 Зонінгу «Планувальні обмеження» визначено, зокрема: Рішення щодо забудови та використання земельних ділянок приймаються з врахуванням планувальних обмежень, які діють у межах зон, кварталів та поширюються на всі будинки, інші об`єкти нерухомого майна в межах цих зон та кварталів незалежно від форм власності.

В санітарно-захисній зоні від підприємств IV, V класів шкідливості, комунальних, складських та транспортних підприємств заборона на розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, готелів, дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та оздоровчих установ, наркологічних диспансерів, спортивних споруд, скверів, парків.

Враховуючи вищенаведене та те, що Планом зонування території с. Стара Рафалівка Володимирецького (на сьогодні Вараського) району Рівненської області передбачено на місцевості, де знаходиться земельна ділянка, яка належить позивачу на праві приватної власності і на якій він бажає збудувати житловий будинок, обмеження на розміщення, зокрема, житлових будинків з прибудинковими територіями, то суд вважає, що відповідач відмовляючи у наданні будівельного паспорта діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

При цьому, суд зазначає, що на час прийняття оспорюваного рішення, план зонування території (зонінг) с. Стара Рафалівка Володимирецького (на сьогодні Вараського) району Рівненської області, затверджений 25.06.2013 рішенням Старорафалівської сільської ради (шостого скликання) № 488 є діючим, а тому є обов`язковим для виконання як позивачем так і відповідачем.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у справі № 520/8970/18 від 16 липня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку про те, що заперечення відповідача на спростування позовної заяви, є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, тому позовні вимоги до задоволення не належать.

Підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради про зобов`язання вчинення певних дій, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 09.12.2011.)

Відповідач - Відділ архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради (майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Рівненська область, 34403. ЄДРПОУ/РНОКПП 44236553)

Повний текст рішення складений 14 грудня 2021 року

Суддя Т.О. Комшелюк