Справа № 300/2552/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2552/21 пров. № А/857/18866/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Матуляка Я.П.) у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Мазікс" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Мазікс" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що при проведені перевірки відповідача щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки виявлено порушення вимог законодавства за наслідками яких створюється реальна загроза життю та здоров`ю людей. З метою усунення порушень та забезпечення безпеки життю та здоров`ю людей, позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) автозаправної станції ТОВ "Мазікс" за адресою: вул. Соборна, 142, с. Стримба, Надвірнянський район, Івано-Франківська область шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. Відтак, з наведеними твердженнями суду першої інстанції не можна погодитися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що підставі наказу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області "Про проведення позапланових перевірок" від 15.03.2021 за № НС-64/54, посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 02.04.2021 за № 11 (а.с.14), посадовими особами Надвірнянського районного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області у період з 12.04.2021 по 16.04.2021 проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки ТОВ "Мазікс", розташованим за адресою: вул. Соборна, 142, с. Стримба, Надвірнянський район, Івано-Франківська область.

За результатами проведеної перевірки встановлено ряд порушень, які висвітлені та зафіксовані в акті позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 16.04.2021 за № 15.

В ході здійснення перевірки виявлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, а саме Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014, серед яких, зокрема:

- приміщення АЗС не обладнані автоматичними системами протипожежного захисту (системами пожежної сигналізації) (п. 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417);

- пожежна водойма не забезпечена під`їздом з твердим покриттям (п. 5 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417);

- не визначено наказом та не обладнано спеціально відведене та об лаштоване місце для куріння (п. 10.3 розділу VІ Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417);

- АЗС не оснащено гучномовним зв`язком (п. 10.5 розділу VІ Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417);

- Працюючим персоналом АЗС не пройдено навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму із отриманням відповідного посвідчення (п. 10.1 розділу VІ Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417);

- заклад не забезпечено пожежним щитом з необхідним протипожежним інвентарем (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.,) (п. 3.11 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417)

- не встановлено біля місця розташування пожежної водойми покажчик (об`ємний зі світильником або плоский із застосуванням світло відбивних покриттів) з нанесеними на нього літерним індексом ПВ, цифровим значенням запасу води в кубічних метрах та кількість пожежних автомобілів, котрі одночасно встановлюються на майданчику біля водойми (пп.9, п. 2.1 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 № 1417).

Наявність саме вказаних порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки стали підставою для звернення позивача з даним позовом.

Надвірнянським районним відділом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області за результатами перевірки, винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 16.04.2021 за № 12, яким вимагалось вжити заходи по усуненню порушень виявлених перевіркою.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697) затверджено Правила пожежної безпеки в Україні (далі - Правила), якими встановлено загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд.

Правилами пожежної безпеки в Україні передбачено, зокрема, що Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах (пункт 2 розділу І Правил).

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 розділу І Правил).

Пунктом 33 та пунктом 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю, а небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести опечення, отруєння легкими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Відтак, чинне законодавство пов`язує наявність чи відсутність загрози для життя і здоров`я людей від тих чи інших порушень законодавства у сфері пожежної безпеки не тільки із їхньою можливістю спричинити саму пожежу, але й сприяти її швидкому розвитку.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у Постанові від 20.06.2018 у справі № 826/4267/16.

Верховний Суд в своїй Постанові від 24.07.2018 року у справі №813/5461/15 дійшов до висновку, що «що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стверджуванні позивачем порушення є лише припущеннями, проте з такими висновком погодитись не можна, оскільки він є необґрунтованим. Так, результати перевірки, зокрема виявлені порушення, було зафіксовано актом № 73 від 31 серпня 2015 року, який має доказове значення. Таким чином, фіксування в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і є їх встановленням в розумінні частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, що є підставою для застосування заходів реагування. Отже, заперечуючи проти позову, відповідач повинен довести факт усунення порушень».

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Всі перелічені вище порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (як працівникам АЗС ТОВ «Мазікс»), так й іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), а саме:

-відсутність систем протипожежного захисту перешкоджає швидкому виявленню пожежі, повідомленню (оповіщенню) про неї, а також оперативній евакуації людей на ранній стадії виникнення пожежі;

- відсутність під`їздів з твердим покриттям та покажчиків не дозволить працівникам Державної служби України з надзвичайних ситуацій оперативно забрати воду, загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників;

-куріння в невстановленому місці створює загрозу виникнення пожежі від недопалків, що може призвести до загибелі людей;

- відсутність гучномовного зв`язку не забезпечить оповіщення людей про виникнення пожежі чи надзвичайної ситуації;

- відсутність знань з питань пожежної безпеки не забезпечить кваліфікованим діям персоналу у разі виникнення пожежі.

Особлива небезпека від пожежі, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, характеризується її небезпечними чинниками.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу. травмування чи загибелі людей та (або) заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки попередить виникнення пожежі, а у разі її виникнення обмежить розповсюдження полум`я, забезпечить оперативну ліквідацію пожежі та безпеку для життя і здоров`я людей від небезпечних чинників пожежі.

Зазначені вище порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації, тощо.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.02.2019 у справі №810/2400/18 (адміністративне провадження №К/9901/67046/18), забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення. Відповідно до першого речення ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні. в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Аналізуючи наведені вище правові норми, апеляційний суд вважає, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівнянні з інтересом відповідача у використанні об`єкту у власній господарській діяльності.

Таким чином, порушення правил пожежної безпеки, які були виявлені під час перевірки та слугували підставою для звернення позивача до суду і залишаються не усуненими, в розумінні чинного законодавства, є суттєвими порушеннями, які дійсно створюють загрозу та несуть ризик для життя та здоров`я людей, а висновок суду про її відсутність - є незаконним та необґрунтованим.

Застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, судом першої інстанції всупереч нормам матеріального права було відмовлено в позові, за наявності порушень правил пожежної безпеки, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі.

Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. «Справедливого балансу» не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення в справі «Трегубенко проти України»).

Тобто порушення статті 1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23 січня 2014 року в справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питання (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не грунтується на розумних підставах (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», рішення від 22 січня 2009 року в справі «Булвес проти Болгарії»).

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що право кожного на життя охороняється законом та обов`язок захищати право на життя за ст. 2 цієї Конвенції визначається у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, яка визначає гарантування кожному, хто перебуває під юрисдикцією, прав і свобод які визначені в Конвенції, а тому, дії відповідача не є пропорційними відносно шкоди, яка може настати у майбутньому для громадян, які працюють на АЗЄ, знаходяться на території АЗС, та відносно мети з охорони здоров`я та життя громадян.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що можливі обмеження відповідача в здійсненні його діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави, а тому, при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, що викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області задоволити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №300/2552/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) автозаправної станції Товариства з обмеженою відповідальністю «Мазікс» за адресою: вул. Соборна, 142, с. Стримба, Надвірнянський район, Івано-Франківська область шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.12.2021