Справа № 280/9943/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Справа № 280/9943/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мякішевої Аліни Володимирівни у виконавчому провадженні №66352410 від 21.09.2021 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою суду від 26.10.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 22.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі, а розгляд справи призначено без виклику/повідомлення представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №66352410, яке здійснюється за виконавчим листом №334/8619/18 від 25.05.2021, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя. Згідно зазначеного виконавчого документа позивача зобов`язано не перешкоджати батькові - ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 . Позивач вказує на те, що вона державному виконавцю неодноразово письмово пояснювала, що діти категорично не бажають бачитися з батьком та спілкуватися з ним через вчинення домашнього насилля. У випадку забезпечення з її боку примусового побачення дітей з батьком (в тому числі й засобами Інтернет - зв`язку), вона діє всупереч їх волі, що безумовно, завдасть шкоди їх фізичному та психологічному здоров`ю. Позивач вказує, що нею неодноразово заявлялося клопотання про залучення до участі у виконавчому провадженні органу опіки та піклування - служби у справах Дітей Оріхівської міської ради та заслуховування думки дітей з приводу побачень з їх батьком. Вважає, що за умови негативного відношення дітей до біологічного батька через вчинення ним домашнього насильства їх категорична відмова від побачень (в тому числі й засобами Інтернет-зв`язку), не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Від відповідача до суду надійшли відзив на позов, копія матеріалів виконавчого провадження та заява про розгляд справи без участі представника відповідача. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що в провадженні відповідача перебуває зазначене виконавче провадження. Позивачка неодноразово надавала пояснення щодо невиконання рішення суду, які обґрунтовувала небажанням дітей спілкуватися із батьком через вчинене домашнє насилля, також відсутністю у неї технічної можливості для встановлення щоденного інтернет-зв`язку із батьком дітей, обов`язком позивачки дбати про здоров`я дітей. З пояснень стягувача встановлено, що його неодноразові спроби здійснення відео викликів для спілкування із дітьми залишились без відповіді. Зазначає, що виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження, виданий на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі №334/8619/18, яке залишено без змін Запорізьким апеляційним судом 02 лютого 2021 року та, відповідно, цього ж дня набрало чинності. Зі змісту зазначеного судового рішення, отриманого з Єдиного державного реєстру судових рішень, саме такий спосіб участі стягувача у спілкуванні з дітьми визначений судом з урахуванням насамперед інтересів дітей, позиції служби у справах дітей, бажання батька систематично спілкуватися з дітьми, позицію матері дітей та встановлені обставини щодо вчинення позивачем домашнього насильства, вікових особливостей дітей, ставлення дітей до батька та наявність між ними на теперішній час психоемоційних перешкод у спілкуванні. З наведеного вбачається, що судом досліджувалось питання психоемоційного стану дітей у зв`язку зі спілкуванням з їх батьком небажання не є поважною причиною невиконання боржником рішення суду. Причини невиконання рішення суду, викладені у поясненнях позивачки, відповідач вважає неповажними оскілки ці причини залежать від волі позивачки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 по справі №334/8619/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , зокрема вирішено:

зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визначити ОСОБА_2 спосіб участі у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- надати можливість ОСОБА_2 безперешкодно спілкуватися з дітьми засобами інтернет-зв`язку ввечері кожного дня протягом 20 хвилин, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей;

- надати можливість ОСОБА_2 безперешкодно спілкуватися з дітьми під час його перебування у місті Запоріжжі протягом одного тижня один раз на три місяці, - у будні дні з 17-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, у вихідні дні протягом чотирьох годин в період часу з 10-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, з можливістю вільного пересування по місту Запоріжжю, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 по справі №334/8619/18 набрало законної сили 02.02.2021 та є обов`язковим для виконання на всій території України.

Судом встановлено, що в Оріхівському ВДВС перебуває виконавче провадження №66352410 щодо зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу ВП №66352410, відповідно до якої, за невиконання без поважних причин боржником рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанови про накладення штрафу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону).

Зі змісту статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Зокрема, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок забезпечити побачення стягувача з дітьми, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

Аналогічні вимоги щодо виконання рішень немайнового характеру визначені у розділі IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

З 02 серпня 2018 року відповідно до пунктів 8, 9 розділу IX Інструкції №512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІV Інструкції №512/5 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Так, судом встановлено, що підставою для застосування штрафу стало те, що: «…згідно наданої стягувачем через свого представника інформації ОСОБА_2 вживав заходи щодо спілкування з дітьми шляхом здійснення відео викликів з мобільного телефону 29.08.2021 о 18:20; 02.09.2021 о 16:52, а також з дати отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2021 та про відкладення проведення виконавчих дій від 25.08.2021, а саме: 06.09.2021 о 17:45, які залишились без відповіді, з чого слідує, що боржником, ОСОБА_1 , рішення суму яким зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.09.2021 не виконано».

При цьому, з пояснень позивача, які надавались як державному виконавцю так і на яких ґрунтуються позовні вимоги, підставою для невиконання рішення суду є негативне відношення дітей до батька внаслідок його протиправної поведінки щодо неї та дітей, вчинення домашнього насильства.

Також, позивач посилається на висновок психолога-психоаналітика.

Разом з тим, суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки всі питання щодо поведінки батька дітей ОСОБА_2 , його відношення до дітей та позивача, були предметом розгляду Ленінського районного суду м.Запоріжжя та існували на момент ухвалення судового рішення.

Перевіряючи рішення від 12 жовтня 2020 року у справі №334/8619/18 на його законність та обґрунтованість, Апеляційний суд Запорізької області зробив висновок у постанові від 02 лютого 2021 року по справі №22-ц/807/329/21, відповідно до якого вказав, що: «… Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом порядок та спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідатиме якнайкращим їх інтересам, їх віковим потребам, та за сумлінного ставлення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання доньок. …».

Таким чином, визначені позивачем підстави невиконання вимоги державного виконавця, на думку суду є формальними. Доказів, які б свідчили протилежне до суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що наявність обставин, які існували, проте не були враховані під час ухвалення рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя, може бути підставою для перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами, а не підставою для невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що виконавець під час прийняття спірної постанови діяв обґрунтовано, у межах наданих повноважень та з метою вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати вимоги виконавчого документу.

Зазначені обставини зумовлюють висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (70504, Запорізька область, м.Оріхів, вул.Запорізька, буд.59), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова