Справа № 420/16588/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: визнати протиправним дії ГУ ДПС у Одеській області по нарахуванню ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24 лютого 2020 року №Ф-227102-50 у розмірі 29293,44 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.10.2021 р. продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

25.11.2021 року до суду позивачем подано заяву (вхід.№66063/21) на виконання ухвали суду від 12.11.2021 року, та зазначено, що про існування боргу зі сплати єдиного внеску не знав та міг знати, оскільки про існування боргу дізнався 28.08.2021 випадково з реєстру боржників де зазначено, що стосовно позивача відкрито виконавчі провадження, але що саме на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24 лютого 2020 року №Ф-227102-50 з відкритих даних реєстру не вбачається. Тому звісно звернувся до Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі за електронною адресою державного виконавця, яка зазначена в Єдиному реєстрі боржників. 31.08.2021 державним виконавцем Шевченко М.Т. позивачу була надіслана вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2020 року №Ф-227102-50. Отже, позивач вважає, що саме 31.08.2021р. є днем коли він дізнався про наявність вимоги Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2020 року №Ф-227102-50. Отже, перебіг строку звернення до суду з позовною заявою розпочався з 31.08.2021р.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 120 КАС України «Обчислення процесуального строку» встановлено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.

Так, даний позов подано безпосередньо до суду 12.09.2021 року.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, в Ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021р. суд звернув увагу позивача, що позивачем, на виконання вимог Ухвали суду від 13.10.2021 р. про залишення позову без руху, не зазначено ґрунтовних, переконливих доводів, та до заяви не додано юридично спроможних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, як і не надано жодних доказів на підтвердження окреслених в означеній заяві про поновлення строків звернення до суду, обставин, що відповідно унеможливлює встановлення дати, з якої, зокрема, розпочався перебіг строку звернення до суду з даною позовною заявою.

В якості поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що саме 31.08.2021р. є днем коли він дізнався про наявність вимоги Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2020 року №Ф-227102-50, оскільки згідно роздруківки з електронної пошти саме 31.08.2021року державним виконавцем Шевченко М.Т. позивачеві була надіслана спірна Вимога.

Між тим, судом відхиляються, та не приймаються до уваги вказане обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом, оскільки наявна у матеріалах справи роздруківка з електронної пошти, на яку посилається позивач, не містить ані чітких відомостей щодо дати, так як зазначено лише - 31 серпня о 14:40, ані відомостей який саме документ надсилався, ким, та на чиї адресу.

Натомість, з означеної роздруківки вбачається, що 31 серпня о 14:40 надсилався невідомий документ від ОСОБА_2 на адресу електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відносно посилання позивача, як на поважність причин пропуску звернення до суду, наявність Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спичиненої SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 року, слід зазначити наступне.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, позивачем не зазначено конкретних обставин та не надано жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження, що неможливість звернення до суду з даним позовом у законодавчо визначений строк зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законодавчо передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суд звертає увагу, що таке обмеження на законодавчому рівні як право звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів відповідними строками, узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, безпідставно, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах законодавчо передбачених строків. При цьому, не реалізація цього права зумовлена суто його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку.

Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 № 240/12017/19).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені у заяві позивача від 25.11.2021 року про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є неповажними, та належним чином обґрунтованими.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, зважаючи на вище окреслене, в силу положень п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, враховуючи що ОСОБА_1 не усунуто недоліки адміністративного позову у повному обсязі, позовна заява підлягає поверненню позивачеві, з вище окреслених підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 169, 248, 294, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Ухвалу складено 13.12.2021року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці у період часу з 15.11.2021р. по 03.12.2021р., включно.

Суддя Харченко Ю.В.