Справа № 640/26001/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 грудня 2021 року м. Київ № 640/26001/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Кузьменко А.І. від розгляду адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить: признать противоправными действия Главного управлення Пенсионного фонда Украины в Киевской области по начисленню и выплате истцу пенсии по возрасту в неустановленном законом размере, без учета показателей по страховому стажу и заработной плате, повышения к пенсии в размере 84% за более поздний выход на пенсию, проведення массовых перерасчетов и индексации пенсии по возрасту на общих основаниях, неначисления компенсации потери части доходов за задержку выплаты пенсии; обязать Главное управление Пенсионного фонда Украины в Киевской области начислить и выплачивать истцу пенсию по возрасту, как неработающему пенсионеру, на общих основаниях, на основании Закона Украиньї "Об общеобязательном государственном пенсионном страхований" от 09.07.2003 года № 1058, не ниже минимальной пенсии в размере прожиточного минимума, предусмотренного законом, на определенный истцом банковский счет, начиная с 11.11.2013г., с учетом общего страхового стажа 25 лет 3 месяцев 19 дней, справок о заработной плате за период работы с 1986 по 1991 год, показателя средней заработной платы за 2017-2019 год, повышения к пенсии в размере 84% за более поздний выход на пенсию, проведением массовых перерасчетов и индексации пенсии по возрасту, на общих основаниях, выплатой компенсации потери части доходов за задержку выплаты пенсии, начиная с 11.11.2013г., до момента ее фактической выплаты на определенный истцом банковский счет; в соответствии с пунктом 1 части 2 статьи 371 КАС Украины, допустить немедленное исполнение решения суда в полном обьеме заявленных исковых требований, путем взыскания всей суммы долга, начиная с 11.11.2013г. года по день фактической выплаты; в соответствии с частью 6 статтьи 245, частью 1 статьи 382 КАС Украины, обязать Главное управление Пенсионного фонда Украины в Киевской области в 14-дневный срок предоставить в суд отчет о выполнении судебного решения, обращенного к немедленному исполнению.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В подальшому представником позивача подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про відвід головуючої судді Кузьменко А.І. від розгляду адміністративної справи №640/26001/21. В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що у позивача виникли обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та справедливості судді Кузьменко А.І. внаслідок того, що провадження у справі протягом трьох місяців фактично не проводиться, справа не розглянута, повторні звернення позивача не розглядаються.

Вказане, на думку представника позивача, свідчить про небажання судді Кузьменко А.І. розглядати дану справу та про упередженість судді до позивача як учасника судового процесу.

Відповідно до частин 3,4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Дослідивши заяву про відвід, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Заява про відвід головуючої судді, фактично мотивована тривалим розглядом адміністративної справи.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах "П`єрсак проти Бельгії", "Кіпріану проти Кіпру", "Грівз проти Сполученого Королівства"). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Клейн та інші проти Нідерландів").

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Так, суд зауважує, що подані через систему "Електронний суд" клопотання представника позивача хоча й названі останнім «клопотання про прискорення розгляду справи», проте фактично адресовані голові Окружного адміністративного суду міста Києва та/або виходять за межі предмету та підстав позову (невідкладно здійснити повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, взяти під контроль розгляд справи, попередження про заявлення відводу та направлення дисціплінарної скарги до Вищої ради правосуддя).

При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача на тривалий (більше трьох місяців) розгляд адміністративної справи як обставину, яка викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності суду при розгляді даної адміністративної справи, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Представником позивача не підтверджено належними доказами існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючої судді у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кузьменко А.І. від розгляду справи №640/26001/21 вважати необґрунтованою.

Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала в частині необґрунтованості заявленого відводу окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Кузьменко