Справа № 380/2249/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2249/21 пров. № А/857/18026/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, прийняте суддею Клименко О.М. в м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 380/2249/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року до березня 2018 року із застосуванням базового місяця для нарахування індексації лютий 2015 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року до березня 2018 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, з відрахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати їй із березня 2018 року до 23 листопада 2018 року індексації грошового забезпечення з урахуванням розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року та з урахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року до 23 листопада 2018 року включно та із урахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 23 серпня 2018 року № 283-ос її звільнено з військової служби у запас, а наказом цього ж начальника від 23 листопада 2018 року № 318-ос виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Як під час проходження нею служби, так і під час її звільнення зі служби їй у меншому розмірі виплачена індексація грошового забезпечення.

Так, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення відповідач визначив лютий 2015 року. Такі дії відповідача позивачка вважає протиправними, оскільки визначення базового місяця лютий 2015 року за рахунок збільшення премії відповідач здійснив всупереч вимогам приписів абзацу 8 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078) в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів. Вважає, що збільшення грошового забезпечення військовослужбовця за рахунок установлення або підвищення інших постійних (змінних) складових грошового забезпечення (надбавок, доплат, премій, тощо) без збільшення посадового окладу (тарифної ставки) не впливає на зміну базового місяця. Так, саме у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб уперше відбулося збільшення розміру посадового окладу позивачки. Наступне підвищення розміру її посадового окладу відбулося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Таким чином, саме січень 2008 року повинен бути базовим місяцем для нарахування їй індексації грошового забезпечення до березня 2018 року.

Щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року до 23 листопада 2018 року, позивачка вказує, що у березні 2018 року відбулося зростання її грошового забезпечення, однак, таке зростання не перевищило суму індексації, яка мала бути нарахована, а також протиправно не нарахована у цьому місяці. Відтак, відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року до 23 листопада 2018 року включно та із урахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Також позивачка зазначає, що оскільки відповідач в період з 01 грудня 2015 року по 23 листопада 2018 року протиправно не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення, то вона набула право на виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до вимог Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо неправильного нарахування та невиплати ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 23 листопада 2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року 23 листопада 2018 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як місяців підвищення доходу (базових місяців) відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої частини індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з грудня 2015 року по день фактичної виплати.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що на день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення, 23 листопада 2018 року, спору між позивачкою та Львівським прикордонним загоном щодо зазначених позовних вимог не було, а питання щодо виплати індексації виникло із значним проміжком часу, а в частині, що стосується дій щодо застосування при обрахунку індексації невірного базового місяця, через 2 роки і 2 місяці.

Зазначає, що в період з 01.12.2015 по 01.03.2018 розміри тарифних окладів не змінювалися, а зміна тарифних окладів, на яку покликається позивач, відбулась до 01.12.2015, підстави для зміни місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») є відсутніми.

Крім того, фінансування видатків та забезпечення діяльності військової частини здійснює Адміністрація Державної прикордонної служби. Вважає, що діяв у межах та у спосіб наданих йому повноважень, адже не може здійснити виплату коштів за відсутності у нього бюджетних асигнувань, які повинні бути передбачені Державним бюджетом України, з врахуванням і тих обставин, що обов`язок фінансового забезпечення було покладено на військову частину НОМЕР_1 .

Також, відповідач зауважує, що розрахунок індексації грошового забезпечення, зокрема, визначення базового місяця, є компетенцією відповідача, як органу, в якому позивачка проходила військову службу і який виплачував їй грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 18 грудня 2003 року по 23 листопада 2018 року проходила службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом з послужного списку.

Наказом начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 23 листопада 2018 року № 318-ос По особовому складу позивачку з 23 листопада 2018 року виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

З архівної відомості № 03 з січня 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_2 слідує, що позивачці у грудні 2015 року виплачено 741,76 грн. індексації грошового забезпечення. В той же час, згідно Довідки № 209 про нараховану та виплачену індексацію грошових доходів населення за період з 2015 по 2018 рік індексація грошового забезпечення у розмірі 741,76 грн., виплачена позивачці у грудні 2015 року за травень 2015 року.

Згідно архівних відомостей позивачки з січня 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року та з січня 2018 року по грудень 2018 року, позивачці не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

У відповіді від 20 березня 2020 року № 11/3620, наданій на адвокатський запит представника позивачки від 16 березня 2020 року, відповідач зазначив, що з 01 березня 2018 року відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців та з врахуванням індексів інфляції право на отримання індексації виникає з 01 грудня 2018 року. Індексацію за періоди з липня 2015 року по лютий 2018 року не було проведено з причини відсутності фінансових ресурсів для її нарахування та виплати, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України від 03 липня 1991 року 282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення із змінами та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення із змінами на відповідний бюджетний період. Обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року становить лютий 2015 року. На даний час, здійснено нарахування індексації, яка буде виплачена в найкоротші терміни при надходженні фінансування.

Згідно Довідки № 211 про нараховану індексацію грошових доходів населення за період з 2015 року по 2018 рік ОСОБА_2 позивачці нараховано індексацію грошового забезпечення, зокрема, за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року (включно).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивачка звернулася з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов дійшов висновку, що відповідач неправильно нарахував та не виплатив позивачці суми індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 23 листопада 2018 року, а тому зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року 23 листопада 2018 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як місяців підвищення доходу (базових місяців) відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а також зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з грудня 2018 року по день фактичної виплати.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1, 2 частини четвертої статті 9 № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з статтею 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3).

У статті 1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі-Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частинами першою-другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

З метою реалізації Закону № 1282-XII постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2003 року № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078).

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 справа № 638/9697/17, від 30.09.2019 справа № 750/9785/16-а, від 20.11.2019 справа № 522/11257/16-а.

Судом встановлено, що позивачці з січня 2015 року по грудень 2015 року, з січня 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року та з січня 2018 року по грудень 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 23 листопада 2018 року.

Щодо періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обмежене фінансування, як підстава не нарахування та не виплати позивачці індексації, жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Докази виплати позивачці нарахованої згідно довідки № 211 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року (включно) у матеріалах справи відсутні.

З довідки № 211 про нараховану індексацію грошових доходів населення за період з 2015 року по 2018 рік ОСОБА_2 убачається, що позивачці нараховано індексацію грошового забезпечення, зокрема за частину спірного періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року (включно). При цьому, у відповіді від 20 березня 2020 року № 11/3620 на адвокатський запит представника позивачки від 16 березня 2020 року відповідач зазначив, що обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року становить лютий 2015 року. Тобто, місяцем підвищення грошових доходів (базовим місяцем) для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року (включно) відповідач визначив лютий 2015 року.

Щодо базового місяця, який мав бути встановлений позивачці при нарахуванні їй індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно) то суд першої інстанції вірно зазначив, що 07 листопада 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 1294) відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова № 1294 набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Постанова № 1294 втратила чинність 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення.

Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01 січня 2008 року (після набрання чинності Постановою № 1294) по березень 2018 року (після втрати чинності Постановою № 1294), що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.

Отже, за період з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно) базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки за указаний період повинен бути січень 2008 року.

Судом встановлено, що відповідач при нарахуванні позивачці індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року (включно) згідно довідки № 211 про нараховану індексацію грошових доходів населення за період з 2015 року по 2018 рік ОСОБА_2 безпідставно застосував саме редакцію пункту 5 Порядку № 1078, яка була чинною до прийняття Постанови № 1013, визначивши позивачці базовий місяць лютий 2015 року, а тому неправильно нарахував позивачці суми індексації грошового забезпечення за указаний вище період.

Щодо застосування (базового місяця) березня 2018 року у періоді з березня 2018 року по 23 листопада 2018 року, то судом встановлено, що індексація грошового забезпечення позивачці не нараховувалася та не виплачувалася.

Відповідач зазначає, що з 01 березня 2018 року відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців та з врахуванням індексів інфляції право на отримання індексації виникає з 01 грудня 2018 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Пунктом четвертим постанови Кабінет Міністрів України № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Зазначена постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Відтак, березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів (базовим місяцем) позивачки. Вказана обставина сторонами у справі не заперечується.

Згідно із абзацом другим пункту п`ятого Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по грудень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.

Так, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вирішуючи питання про наявність підстав для виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року (місяць підвищення посадового окладу позивачки згідно Постанови № 704) по 23 листопада 2018 року (день виключення позивачки із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення) відповідач врахував лише норми абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078, а безпідставно не нараховував та не виплачував позивачці індексацію її грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 23 листопада 2018 року, не застосувавши тим самим норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачці індексації її грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивачки суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Відповідно до ст.1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 зазначеного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст.4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п.1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пункт 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до п.4 вищезазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з п.5 цього Порядку сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 686/13725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Оскільки судом встановлено факт невиплати відповідачем позивачці індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 23 листопада 2018 року, то позивачка має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення, у зв`язку з порушенням строків його виплати, з грудня 2015 року по день фактичної виплати.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

З огляду на вказане, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування компенсації за затримку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Таким чином, твердження відповідача, що проведення нарахування та виплати компенсації за затримку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних відносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 380/2249/21, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула