Справа № 300/34/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 300/34/20

адміністративне провадження № К/9901/3520/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 (головуючий суддя - В.Д. Гундяк)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 (головуючий суддя - В.В. Святецький, судді - Л.Я. Гудим, О.М. Довгополов)

у справі № 300/34/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області,

Служби безпеки України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій,

установив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Служби безпеки України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України № 327-ОС від 07.03.2018 про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області та зарахування в розпорядження;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області із 07.03.2018;

- стягнути із Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного перебування в розпорядженні внаслідок незаконного звільнення з посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018 до дати ухвалення судового рішення;

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду протягом часу із 07.03.2018 до дати ухвалення судового рішення;

- зобов`язати Службу безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на час звільнення посаду або на ступінь нижчу посаду;

- визнати протиправними дії Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, спрямовані на звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язати Службу безпеки України залишити без задоволення подання від 03.01.2020 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області відкликати подання від 03.01.2020 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваним наказом його безпідставно звільнено із займаної на той час посади першого заступника начальника Управління та зараховано в розпорядження. Звільнення з військової служби вважає протиправним, оскільки відповідачами не надано належних доказів неможливості його призначення при наявності значної кількості вакантних посад. Зокрема вказав, що за наявною в нього інформацією, під час його перебування в розпорядженні в системі органів Служби безпеки України були наявні відповідні вакантні посади, однак внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, його призначення не відбулось. Зокрема управлінням по роботі з особистим складом Служби безпеки України йому пропонувалися рівнозначні посади в інших територіальних органах Служби безпеки України, на які він дав свою згоду, однак з невідомих йому причини фактично питання про його призначення залишилось невирішеним. Зазначив, що з метою вирішення питання про своє призначення, ним скеровано відповідний рапорт на адресу Голови Служби безпеки України. Після чого начальником Управління Служби безпеки України Івано-Франківській області особисто підписано та оголошено висновок про неможливість подальшого використання на військовій службі позивача, а в подальшому відповідне подання до звільнення з військової служби. Також позивач зазначив, що йому повинно бути виплачено матеріальне та грошове забезпечення за час безоплатного перебування в розпорядженні, так як ним виконувались покладені на нього функціональні обов`язки.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020, позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу голови Служби безпеки України № 327- ОС від 07.03.2018 та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018 року залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду на публічну службу в органах Служби безпеки України. Зобов`язано Службу безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду. Зобов`язано Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020 включно. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

5. При прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності Служби безпеки України, яка полягала в неналежному вирішенні, в порушення приписів пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, питання щодо призначення позивача на відповідну посаду. Також суд першої інстанції дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивача щодо виплати йому грошового забезпечення, оскільки перебування позивача у розпорядженні до 21.02.2020 позбавляло його можливості вільного вибору іншої роботи чи професійного виду діяльності з метою одержання доходу, а відтак невиплата ОСОБА_1 грошового забезпечення під час перебування останнього у розпорядженні, покладала на позивача надмірний тягар, який не був виправданий жодним суспільним чи іншим інтересом.

6. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 апеляційну скаргу Служби безпеки України задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі № 300/34/20 в частині зобов`язання Служби безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Служби безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

7. При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності Служби безпеки України в частині непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду на публічну службу в органах Служби безпеки України. Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначення військовослужбовців рівня позивача за поданням відповідних начальників чи відхилення їх кандидатур є дискреційним правом (повноваженнями) Голови Служби безпеки України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідачі звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій вказують, що при прийнятті рішень судами неповно з`ясовано обставини, які мають юридичне значення для справи, а також судами помилково застосовані норми матеріального права, атому просять рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Підставою касаційного оскарження судових рішень відповідачі вказують пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржники наголошують, що судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 805/2723/17-а, зокрема про те, що з урахуванням вчинення відповідачем, відповідно до вимог чинного законодавства України, дій щодо підбору відповідних посад позивачу, відсутня бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, пунктів 4.9, 4.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка затверджена Наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772. Зазначають, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не встановлено, що мали місце поважні причини, які унеможливлювали призначення позивача на відповідну посаду, зокрема, не враховано як докази долучені до матеріалів справи документи, а саме: довідки про проведені бесіди; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№312/дск від 27.03.2019; лист до підрозділів Служби безпеки України №60/11-2949/дск від 03.05.2019; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№1629/дск від 01.10.2018; лист Управління Служби безпеки України у Львівській області за вх№1030/дск від 15.06.2018; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№1500/дск від 11.12.2019; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України №11/32-3006/дск від 23.04.2020; 13 листів з підрозділів Служби безпеки України; доповідна записка Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України №11/2/1-8000/дск та ін. Також, відповідачі звертають увагу, що судами попередніх інстанцій у частині вирішення позовної вимоги щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020 включно, застосовано нечинний нормативно-правовий акт, а саме Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затверджену наказом Служби безпеки України від 23.01.2018 № 35/ДСК, оскільки у спірний період набрала чинності інша Інструкція про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затверджена наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК.

Позиція інших учасників справи

9. У відзиві на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги

10. Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

11. Ухвалою Верховного Суду від 14.12.2021 адміністративну справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

12. ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Служби безпеки України на посаді першого заступника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

13. Наказом Голови Служби безпеки України від 07.03.2018 № 327-ОС у зв`язку з проведенням організаційних заходів ОСОБА_1 був звільнений із посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області та зарахований в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України. Термін перебування у розпорядженні закінчився 21.10.2018.

14. Під час перебування у розпорядженні позивач в ході бесіди 27.03.2018 висловив бажання проходити службу в органах Служби безпеки України на рівнозначній чи на ступінь нижчій посаді, а тому був організований підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України.

15. Зокрема, вирішувалось питання щодо призначення ОСОБА_1 на вакантну посаду першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Львівській області, вакантні посади заступників начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, однак, на жодну з цих посад позивач призначений не був.

16. 21.02.2020 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу. Грошове забезпечення позивачу виплачене по 21.10.2018.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

17. За змістом статті 13 Закону України «Про Службу безпеки України» керівництво всією діяльністю Служби безпеки України, її Центральним управлінням здійснює Голова Служби безпеки України. Він несе персональну відповідальність за виконання завдань, покладених на Службу безпеки України.

18. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про Службу безпеки України» кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.

19. Статтею 20 Закону України «Про Службу безпеки України» встановлено, що на військовослужбовців Служби безпеки України поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

20. Відповідно до пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення № 1262/2007), зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається, зокрема у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.

21. Відповідно до пункту 4.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка затверджена Наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772 (далі - Інструкція № 772), призначення військовослужбовців на штатні посади з урахуванням вимог пункту 43 Положення здійснюється:

на керівні посади від начальника відділу, завідувача кафедри, їм рівних і вище (крім випадків, коли законодавством України встановлений інший порядок призначення на посади) - наказами Голови Служби безпеки України;

на інші посади - наказами заступників Голови Служби безпеки України або начальників органів, підрозділів, закладів, установ, яким надано право видання наказів по особовому складу.

22. За пунктом 4.9 Інструкції № 772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку. У розпорядження Голови Служби безпеки України зараховуються лише начальники органів, закладів, установ та підрозділів Центрального управління, які призначаються та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України. Інші начальники з числа зазначених осіб зараховуються у розпорядження заступників Голови Служби безпеки України відповідно до розподілу функціональних обов`язків. На підставі цих наказів підрозділи кадрового забезпечення вчиняють відповідні записи в облікових документах таких військовослужбовців.

Начальники, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, зобов`язані організовувати їх службову діяльність, здійснювати контроль за нею відповідно до вимог військових статутів Збройних Сил України, Положення, інших нормативно-правових актів та несуть відповідальність за дотримання встановлених термінів перебування підлеглих у розпорядженні. Вони зобов`язані своєчасно, до закінчення терміну перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади чи у разі наявності підстав вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби. Рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України або його заступників, приймаються відповідно Головою Служби безпеки України або його заступниками. Управління роботи з особовим складом здійснює загальний контроль за дотриманням встановлених термінів перебування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядженні відповідних начальників, а стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, також вносить пропозиції щодо їх подальшого службового використання.

На військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні начальника органу, підрозділу, закладу, установи, до призначення на посаду або звільнення з військової служби може покладатися: виконання окремих завдань, що визначаються тимчасовими функціональними обов`язками, які затверджуються наказом (розпорядженням) по органу, підрозділу, закладу, установі протягом 5 робочих днів з дати видання наказу про зарахування у розпорядження військовослужбовця або надходження такого наказу в орган, підрозділ, заклад, установу; тимчасове виконання обов`язків за вакантною (невакантною) посадою, про що видається відповідний наказ по особовому складу з урахуванням вимог пункту 4.4 цього розділу.

23. Відповідно до пункту 4.10 Інструкції № 772 зарахування військовослужбовців у розпорядження прямих начальників у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (підпункт «б» пункту 48 Положення) здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів відповідних начальників у разі звільнення їх з посад у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням у Службі безпеки України або її органах, підрозділах, закладах, установах інших організаційних заходів. При проведенні організаційно-штатних змін, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, разом з організаційно-штатними пропозиціями подаються в установленому порядку пропозиції щодо подальшого використання військовослужбовців, посади яких скорочуватимуться.

З військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України, - Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом) проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44 - 46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини «Особова справа» матеріалів особової справи військовослужбовця.

При комплектуванні вакантних посад в органах, підрозділах, закладах, установах у першу чергу розглядаються питання про призначення на ці посади військовослужбовців, посади яких скорочуються або які зараховані в розпорядження відповідних начальників у зв`язку з проведенням організаційних заходів. Їх призначення на посади здійснюється відповідно до вимог пунктів 1.3, 4.3 цієї Інструкції.

У разі відсутності в органі, підрозділі, закладі, установі рівної посади, яку займав військовослужбовець до зарахування в розпорядження, керівник цього органу, підрозділу, закладу, установи не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку перебування військовослужбовця в розпорядженні організовує через Управління роботи з особовим складом підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням його фахової підготовки, досвіду та напряму роботи, результатів попередньої діяльності, стану здоров`я. Зазначені заходи не проводяться у випадку прийняття посадовою особою, визначеною у пункті 67 Положення, рішення про задоволення клопотання (поданого рапорту) військовослужбовця, який зарахований у розпорядження, про звільнення з військової служби у Службі безпеки України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду відповідним начальником приймається рішення про призначення такого військовослужбовця на нижчу посаду (не більше як на один ступінь), а за його бажанням чи згодою згідно з поданим рапортом - на будь-яку іншу нижчу посаду або звільнення з військової служби в установленому порядку. Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні (з урахуванням його продовження відповідно до пункту 4.14 цієї Інструкції, але не пізніше ніж через 6 місяців з дня зарахування у розпорядження відповідного начальника) та у разі прийняття з урахуванням вимог законодавства, яким встановлено додаткові гарантії соціального захисту для окремих категорій осіб, рішення про неможливість подальшого його службового використання в органах, підрозділах, закладах, установах складається (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, Управлінням роботи з особовим складом) та затверджується їх керівниками (стосовно тих, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, - Головою Служби безпеки України) висновок, який долучається до матеріалів на звільнення військовослужбовця з військової служби.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

24. За змістом частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України скаржники вказують, що судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 805/2723/17-а.

26. Так, у справі № 805/2723/17-а, правовідносини у якій подібні до правовідносин, що склалися у цій справі, колегія суддів Верховного Суду погодилася з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності бездіяльності відповідача в частині невиконання вимог пункту 48 Положення № 1262/2007, п.п. 4.9, 4.10 Інструкції №772, оскільки відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України вчинялись дії щодо підбору відповідних посад позивачу.

27. У цій справі суди дійшли висновку щодо протиправної бездіяльності Служби безпеки України, яка полягала в неналежному вирішенні, в порушення приписів пункту 48 Положення №1262/2007, питання щодо призначення позивача на відповідну посаду.

28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 (справа № 11-138заі18) висловила позицію, згідно з якою «протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені».

29. На переконання Верховного Суду судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не враховано приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

30. Так, судами попередніх інстанцій при перегляді адміністративної справи не в повній мірі досліджено докази, надані відповідачем, які долучені до матеріалів справи, а саме: довідки про проведені бесіди; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№312/дск від 27.03.2019; лист до підрозділів Служби безпеки України №60/11-2949/дск від 03.05.2019; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№1629/дск від 01.10.2018; лист Управління Служби безпеки України у Львівській області за вх№1030/дск від 15.06.2018; лист Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України вх№1500/дск від 11.12.2019; лист з Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України №11/32-3006/дск від 23.04.2020; 13 листів з підрозділів Служби безпеки України (щодо недоцільності та/або неможливості призначити ОСОБА_1 на посади рівнозначні посаді першого заступника начальника Управління); доповідна записка Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України №11/2/1-8000/дск та ін.

31. Наданими доказами відповідачі обґрунтовують відсутність можливості призначення позивача на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду. Вказане, на переконання суду касаційної інстанції, може слугувати підставою для висновку про вчинення відповідачами дій про призначення позивача на відповідну посаду. Однак, судами попередніх інстанцій не надано оцінки вказаним доказам, а суд касаційної в силу положень частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України позбавлений можливості встановлювати нові обставини та вирішувати питання про достовірність доказів.

32. Також, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про помилкове застосування судами попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо виплати позивачу грошового забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020 положень Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби Безпеки України від 23.01.2008 № 35/ДСК, яка втратила чинність.

33. На момент виникнення спірних правовідносин застосуванню підлягають положення Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515/ДСК.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

35. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судового рішення.

36. Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

37. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Висновки щодо розподілу судових витрат

38. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

39. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

2. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 300/34/20 скасувати.

3. Справу № 300/34/20 направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк