Справа № 400/4750/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4750/21
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представника апелянта Мерзлікіна О.С.,

представника позивача Щедрова Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Югекотоп" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.04.2021 р. №04 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 437757грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 109439,25 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивачем були надані при перевірці всі документи по операції з постачання олії соняшникової від ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» та ця угода є реальною та здійснена у рамках господарської діяльності позивача, тому, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Миколаєві позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що при проведенні перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу та той факт, що господарська операція між позивачем та ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» документально не підтверджена, відсутнє придбання товару, первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватись в даних податкового обліку при декларування взаємовідносин з ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ».

Позивачем подано пояснення на апеляційну скаргу в якому просять рішення суду залишити без змін. Зазначають, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету від 18.03.2021 р. № 2275/14-29-07-04/35674119 встановлено порушення платником податків п.198.1,п.198.2,п.198.3,п.198.6 ст.198, п.20.1,п.200.4 ст.200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка полягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 р. на 451209 грн.

За наслідками перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення 21.04.2021 р. №04, яким зменшено суму бюджетного відшкодування за грудень 2020 р. в сумі 437757грн. та 109439,25грн. штрафні(фінансові) санкції.

Також. судом першої інстанції встановлено. що в акті перевірки зазначено, що до перевірки надано договір поставки сільськогосподарської продукції від 03.12.2020 р. № 03/12 МК, укладений позивачем з ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, найменування та кількість якої визначається сторонами у специфікації. У Специфікації № 1 від 03.12.2020 р. зазначено товар-олія соняшникова у кількості 75т.Податкові накладні, виписані ТОВ «ІНТЕР.ОІД», які включені позивачем до податкового кредиту грудня 2020 р. від 04.12.2020 р., 05.12.2020 р., 07.12.2020 р.

У видаткових накладних не зазначено прізвище особи, яка відпустила товар та з якого складу.

До перевірки не надано прибуткові накладні на отримання товару відповідальною особою позивача, не надано інформацію щодо відповідальних осіб, які оформлюють прийом-передачу ТМЦ. Також до перевірки надано ТТН від 03.12.2020 р., 04.12.2020 р., 06.12.2020 р.

Згідно наданих документів 04.12.2020 р. було здійснено перевезення олії соняшникової в кількості 25,640кг з пункту навантаження: ст. Братське Миколаївська область(ТТН№2) та оприбуткування олії соняшникової в кількості 23,340кг(ТТН від 03.12.2020 р. № 1) на наливний термінал ТОВ «ЕВЕРІ».

До перевірки надано договір купівлі-продажу від 02.09.2019 р. № 01/11/20-ДР, укладений позивачем з ТОВ «СТИВІДОРНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», за умовами якої продавець зобов`язується передати у власність покупця- олію соняшникову нерафіновану в кількості 21111,77т.

До перевірки не надано: довіреності на отримання та передачу ТМЦ від ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», прибуткові накладні на отримання товару відповідальною особою з боку позивача, посвідчення про якість на олію соняшникову в кількості 22 980 кг, інформацію щодо відповідальних осіб, які документально оформлюють прийом-передачу ТМЦ від їх отримання до передачі на склад, відомості про місце зберігання ТМЦ, придбаних у ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», акти прийому-передачі олії соняшникової в кількості 71,96 тон, видаткові накладні на отримання товару ТОВ «СІК», інші документи: зокрема договір з ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», як суб`єктом господарюванням-перевізником, заявки на перевезення, акти приймання-передачі виконаних автоперевізником послуг.

Згідно даних ЄРПН ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» починаючи з березня 2019 р. по грудень 2020 р. придбаває товари/послуги не пов`язані з виробництвом олії соняшникової та не є підприємством-виробником олії соняшникової, яка реалізована на адресу ТОВ «ЮГЕКОТОП».

В акті перевірки також зазначено, що відповідно до протоколу від 21.02.2019 р. № 24 засідання Тендерного комітету АРМА обрано ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» управителем для управління активами переданими Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2018 р. у справі №757/47229/18-к.

Згідно проведеного аналізу баз даних ЄРПН ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» придбало 25.11.2020 р. олію соняшникову в кількості 100 тонн на суму ПДВ 197402,60грн. у контрагента-постачальника ТОВ «АГРОДАР-Україна ПЛЮС».

ТОВ «АГРОДАР-Україна ПЛЮС» згідно даних ЄРПН 24.09.2019 р. , 02.10.2019р., 14.11.2019 р. придбаває послуги з переробки насіння соняшника в кількості 2196,08 тонн на суму ПДВ 186666,6 грн. у платника податку «Договір управління майном від 14.03.2019 р. №б/н-управитель майна Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР.ОІЛ». Кількість переданого на переробку соняшника значно перевищує кількість реалізованого та вирощеного власними силами, тобто джерело походження насіння соняшнику ТОВ «АГРОДАР-Україна ПЛЮС» у значній кількості 2196,08 тонн, що надано на переробку неможливо визначити.

Відтак, податковий орган дійшов висновку, що товар наведеної номенклатури, виписаний по документах ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» у грудні 2020 на адресу ТОВ «ЮГЕКОТОП», у своїх постачальників не придбавало, не є виробником олії соняшникової, в зв`язку з відсутністю факт (джерела) законного введення в обіг ТМЦ та відсутністю реального задекларованого виробництва, матеріально-технічних і трудових можливостей для здійснення даної операції з постачання ТМЦ та наявністю очевидних даних щодо не провадження здійснення ним операцій вищенаведеного товару, ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» здійснено лише документальне оформлення господарських операцій, які фактично не відбулись.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження реальності угоди, укладеної ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», позивач надав належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, а товар, який придбавав позивач використовувався ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з цими контрагентами та визначення суми бюджетного відшкодування є правомірним, тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.1,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України.

Відповідно до абз. «а» п.198.1,п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно п.200.1,абз «б», «в» п.200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Стосовно документів, про ненадання яких зазначено в акті перевірки, колегія суддів зазначає, що прибуткові накладні на отримання товару відповідальною особою ТОВ «ЮГЕКОТОП» та посвідчення про якість на олію соняшникову в кількості 22980 кг були надані позивачем контролюючому органу разом із запереченнями. Інформацію щодо відповідальних осіб, які документально оформлюють прийом - передачу ТМЦ від їх отримання до передачі на склад (використання при виконанні замовлення покупцями) матеріально-відповідальні особи (договори про матеріальну відповідальність, накази, накладні внутрішнє переміщення тощо) - відповідальними особами, які документально оформлюють прийом - передачу ТМЦ від їх отримання до передачі на склад - є директори Покупця та Продавця.

Акти прийому-передачі олії соняшникової в кількості 71,96 тон, видаткові накладі отримання товару ТОВ «СТИВІДОРНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» видаткові накладні на продаж олії соняшникової ТОВ «СТИВІДОРНА ІНВЕСТИЦІЙН КОМПАНІЯ» була додані позивачем до заперечення до акта перевірки, акти приймання-передачі умовами договору між ТО «Югекотоп» та ТОВ «СТИВІДОРНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» - не передбачені.

У запереченнях до акта перевірки позивач зазначив, що товарно-матеріальні цінності, придбані у ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» не зберігалися на складі, у зв`язку з тим, що передача права власності відбувалася на умовах поставки від ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» Склад/Термінал ТОВ «Евері» з одночасним подальшим перепродажем ТОВ «Стивідорна інвестиційна компанія» на умовах поставки DAP Термінал ТОВ «Евері».

Довіреності на отримання та передачу товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» до ТОВ "ЮГЕКОТОП" не складались, у зв`язку з тим, що поставка товару «олія соняшникова» відбувалася у присутності директорів Продавця та Покупця.

Також позивач надав ДПІ інформацію, що умовами поставки олії соняшникової між ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» та ТОВ «ЮГЕКОТОП» передбачена поставка на Склад/Термінал ТОВ «Евері» за рахунок Продавця ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.». Постачальник ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» має у власності транспортні засоби, тому сторонніх перевізників Постачальник не залучував до перевезення олії соняшникової на адресу ТОВ «ЮГЕКОТОП», а отже - договір між ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» та третьою Особою суб`єктом господарювання-перевізником, заявки на перевезення, акти приймання-передачі виконаних автоперевізником послуг, стан розрахунків з автоперевізником не складались та відповідно не могли бути надані, оскільки транспортування товару відбувалося власним транспортом Постачальника. Документами, що підтверджують рух товарів - є ТТН, які були надані до перевірки.

Відтак, на всі зауваження та не надані документи позивачем при проведенні перевірки, позивач у запереченнях до акта перевірки( арк.с.188) надав пояснення та документи.

Також, відповідач до суду першої інстанції надавав лист Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) управління менеджменту активів від 15.09.2021 р. №7094/6.1-17-21/6 та акт приймання-передачі від 32.08.2020 р..

У листі відповідач зазначає, що 14.03.2019 року між Національним агентством та TOB ІНТЕР. OIЛ (Управитель) укладено договір управління майном (активами) за реєстраційним № 1672 , за яким передано в управління Активи.

Відповідно до пункту 6.2.1. Договору управління визначено, що дія цього Договору припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління Активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави.

Судом встановлено, що на адресу АРМА надійшла ухвала Печерського районного суду м. Києва від -05.03.2020 у справі №757/3628/20-к про скасування арешту майна, якою скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 30.10.2017 р. по справі №757/63940/17-к на Активи.

Після чого, АРМА передало власнику об`єкт нерухомого майна (майновий комплекс), розташований за адресою: Миколаївська область, Братський район, смт.Братське, вул.Промислова, на підставі чого складено акт прийому-передавання об`єкта нерухомого майна (копія додається).

Відтак, у вересні 2020 року припинено договір управління майном між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та ТОВ ІНТЕР.ОІЛ..

В листопаді 2020 року ТОВ АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС оформлює операції з поставки олії соняшникової на адресу ТОВ ІНТЕР.ОІЛ. яка знаходиться за адресою: вул.Промислова, буд. 4, смт. Братське, Братський район, Миколаївська область.

В грудні 2020 року ТОВ ІНТЕР.ОІЛ. оформлює операції з поставки олії соняшникової на адресу ТОВ "ЮГЕКОТОП" пункт навантаження якої (відповідно ТТН) вул. Промислова, буд. 4, смт. Братське, Братський район, Миколаївська область. Також, не надані будь-які документи засвідчуючи проведення оплати та акти виконаних робіт за надання послуг по зберіганню олії соняшникової починаючи з січня 2020 року по грудень 2020 року.

Таким чином в Акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що відсутнє документальне підтвердження щодо зберігання насіння соняшнику до переробки та відсутня інформація та документального підтвердження виготовленої продукції (олії соняшникової) за адресою: вул. Промислова, буд. 4, смт. Братське, Братський район, Миколаївська область до документально оформленої ТОВ ІНТЕР.ОІЛ. операції з поставки олії соняшникової в кількості 71,96 тонн на суму ПДВ 437756,57 грн. контрагенту-покупцю ТОВ "ЮГЕКОТОП" в грудні 2020 року, так як ще у вересні 2020 року припинено договір управління майном між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та ТОВ ІНТЕР.ОІЛ..

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» реалізувало ТОВ «ЮГЕКОТОП» олію соняшникову в кількості 71,96 т відповідно до договору поставки сільськогосподарської продукції № 03/12МП від 03.12.2020 року, згідно якого ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» - Постачальник, ТОВ «ЮГЕКОТОП» - Покупець.

Відповідно до умов договору № 03/12МП від 03.12.2020 року товар постачається на умовах Склад/Термінал ТОВ «Евері» за адесою: Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Доставка товару до Терміналу ТОВ «Евері» здійснювалась за рахунок Постачальника. Транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення товару, належить Постачальнику, тому сторонніх перевізників Постачальник не залучав до перевезення олії соняшникової на адресу ТОВ «ЮГЕКОТОП», а отже - договір між ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» та третьою особою - суб`єктом господарювання - перевізником, заявки на перевезення, акти приймання-передачі виконаних авто перевізником послуг, стан розрахунків з автоперевізником - не можуть бути надані в даній поставці, оскільки транспортування товару відбувалося власним транспортом Постачальника, а отже умови договору поставки, щодо поставки на термінал за рахунок Постачальника, були виконані. Документами, що підтверджують рух товарів - є ТТН, які були надані до перевірки, що підтверджує податкова.

ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» здійснив поставку олії соняшникової на адресу ТОВ «ЮГЕКОТОП», яку придбав у ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС», який є сільгоспвиробником, основний вид діяльності якого - вирощування зернових, бобових культур і насіння олійних культур.

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки ДПІ зазначено, що ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС», починаючи з січня 2019 року виписує та реєструє податкові накладні з наступною номенклатурою на адресу контрагентів-покупців: абрикос ш/з, алича ш/з, гарбуз ш/з, баклажан ш/з кільце, боби ш/з, гриби печериці заморожені, внесення міндобрив, дискування, вишня без кісточки ш/з, горобина чорноплідна ш/з, горошок зелений ш/з, заморожування овочів (капуста цвітна суцвіття), зберігання замороженої продукції, зберігання соняшнику, ячменю, кукурудзи, збирання соняшнику, кукурудзи, культивація, капуста броколі ш/з, квасоля спаржева ш/з, кукурудза солодка ш/з, навантаження піддонів, насіння кукурудзи Даніїл, соняшнику, переробка давальницької сировини (капуста цвітна, вишня, картопля тощо), суміш овочева швидкозаморожена «Овочі з рисом та грибами» по 10 кг, томат ш/з, транспортні послуги, фасування, ячмінь, пшениця, селера, соняшник тощо.

В користуванні ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» перебуває 4890 га сільськогосподарських земель. В грудні 2020 року в штаті ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» працювало 165 осіб. Так, ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» фактично здійснює діяльність з вирощування та виробництва. ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» має значні обсяги вирощування, переробки, реалізації, асортимент продукції., на балансі ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» є автотранспорт, нерухоме та рухоме майно, АЗС та інше майно (арк.спр.32).

Тобто, фактично послуги з переробки насіння соняшника для ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС» виконав виробник згідно Договору управління майном від 14.03.2019р. №Б/Н - управитель майна ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» та зареєстрував податкову накладну на адресу ТОВ «Агродар-Україна ПЛЮС», що підтверджується у акті перевірки.

Розбіжність в кількості у зареєстрованій податковій накладній з кількістю врожаю 2020 року була обумовлена вимогами ПКУ, а саме реєстрація податкової накладної за першою подією - отримання передплати Виконавцем від Замовника, відповідно до ст. 187.1 ПКУ.

Слід зазначити, що відповідно до Договору з управління майном від 14.03.2019 року № б/н, п. 7.3., Управитель засвідчує наявність у нього персоналу за основним місцем роботи з досвідом роботи, професійних знань та вмінь для належного виконання Договору з управління майном. У штаті саме Управителя, працювало 20 кваліфікованих працівників, що спростовує доводи податкового органу про відсутність у ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» трудових ресурсів, тому ці доводи суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим.

Щодо доводів апелянта, які стосується супутніх послуг, які начебто не отримував згідно Договору управління майном від 14.03.2019 року № б/н - управитель майна ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.», колегія суддів зазначає, що для можливості виконання Договору управління майном позивачем було укладено договори з наступними контрагентами, зокрема, з Укрмаслотрейдінг, РМ Консалтинг Миколаївтехкооператив, ЛІМ, ФОП Кущ, СК Країна, Кордон СБ, Карпаттехноальянс, Електролюкс ВО Овен, Ваговий контроль та Філією Миколаївобленерго АТ, ТОВ Миколаївською електропостачальною компанією. За цими договорами позивач отримував наступні послуги: електрична енергія, ремонти необоротних активів, оцінка майна, охоронні послуги, атестація з охорони праці страхування, та інші.

Отже виходячи з встановлених обставин, ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» за Договором управління майном від 14.03.2019 р. мав всі необхідні матеріально- технічні і трудові можливості для здійснення господарської операції з виробництва олії соняшникової.

Після отримання олії соняшникової в результаті переробки насіння соняшника ТОВ «АГРОДАР-Україна ПЛЮС» реалізував 100 тон ТОВ«ІНТЕР.ОІЛ» в листопаді 2020 року, що не заперечується відповідачем.

В свою чергу ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» реалізував олію соняшникову в кількості 71,96 т відповідно до Договору поставки сільськогосподарської продукції № 03/12МІ1 від 03.12.2020 року, згідно якого ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.» - Постачальник, ТОВ «ЮГЕКОТОП» - Покупець.

Разом з тим, ТОВ «ЮГЕКОТОП» укладено договір № 02/09-19-МП від 02.09.2019 року з ТОВ «СТИВІДОРНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (Покупець), відповідно до якого ТОВ «ЮГЕКОТОП» - Продавець, здійснив у 2020 році реалізацію олії соняшникової у кількості 71,96 т Покупцю на умовах поставки ВАР Термінал ТОВ «Евері».

Таким чином, ТОВ «ЮГЕКОТОП» використав товар «олія соняшникова» у кількості 1,96 т у своїй господарській діяльності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки та його висновках відсутні взагалі будь-які посилання на те, що договір від 14.03.2019 р. між Національним агентством та TOB «ІНТЕР. OIЛ» (Управитель) був розірваний у вересні 2020 та за актом приймання-передачі від 31.08.2020 р. Національне агентство з питань, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів передало майно власнику - ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та зазначені обставини якимось чином вплинули на реальність господарських операцій ТОВ «ЮГЕКОТОП» у листопаді-грудні 2020 року.

Зазначені доводи були викладені ГУ ДПС у Миколаївській області лише під час розгляду справи у суді, однак не були зазначені у акті перевірки, тому судом до уваги не приймаються.

Також апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо здійснення господарських операцій між ТОВ «НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ» (власником об`єкту нерухомого майна (майнового комплексу), однак відповідачем не зазначено а ні в апеляційній скарзі, а ні під час апеляційного розгляду справи, яким чином позивач міг надати ці документи, які стосуються господарської діяльності його контрагента.

Суд звертаєу вагу, що на позивача не покладається обов`язку надавати документи його контрагента по ланцюгу постачання. Наданий відповідачем акт приймання-передачі об`єкту нерухомого майна не містить інформації стосовно наявності або відсутності сировини-насіння соняшника та готової продукції-олії на складах комплексу, який перебував в управлінні ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ.»

Таким чином з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Також вірним є висновок суду про те, що позивач не може зазнавати будь-яких негативних наслідків, в зв`язку з тим, що ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» на запит контролюючого органу не надав документи, що підтверджують зберігання олії.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач не може нести відповідальність за те, що на думку відповідача контрагент контрагента позивача по ланцюгу постачання ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС» не міг передати на переробку ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», зазначену в акті перевірки кількість насіння соняшника, та не міг реалізувати ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ» 100 т олії соняшникової, оскільки такі доводи відповідача ґрунтуються на припущеннях та можуть бути досліджені та підтверджені (або спростовані) тільки при проведенні перевірки цих контрагентів та виходять за межі обставин, які можуть бути встановлені у цій справі.

В постанові від 19.02.2019 р. № 825/293/13а Верховний Суд сформував правову позицію , що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту та в подальшому бюджетного відшкодування, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, невстановленння фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними .

Таким чином, на підтвердження реальності угоди, укладеної ТОВ «ІНТЕР.ОІЛ», позивач надав належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, товар, який придбавав позивач використовувався ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з цими контрагентами та визначення суми бюджетного відшкодування є правомірним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги суд вважає не доведеними, а рішення суду є законним та скасуванню не підлягає.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 16.12.2021 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець