Справа № 640/27439/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року м. Київ № 640/27439/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просила:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 часу догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства з 04.02.1992р. протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства з 04.02.1992р.;

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком та призначити їй дострокову пенсію за віком з 02.01.2020р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова відповідача в зарахуванні до страхового стажу часу догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства, що стало підставою для відмови в призначенні дострокової пенсії є протиправним, з огляду на що просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на їх протиправність та необґрунтованість.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом І групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК АВ № 0983230 від 17.08.2018р.

02.01.2020р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 05.03.2020р. № 2600-0314-8/29597 позивача повідомлено про те, що її страховий стаж є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком, адже відповідно до наданих нею документів страховий стаж складає 9 років 7 місяців та 11 днів, з 15 років необхідних.

Позивач вважаючи відмову в зарахуванні до страхового стажу часу догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства, що стало підставою для відмови в призначенні дострокової пенсії протиправною, звернулась з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування розроблений Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Положеннями статті 24 цього Закону закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким нормативно-правовим актом, що відповідно до Конституції України гарантував всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Пунктами «є», «ж» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

До стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

Згідно п. "є" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 (далі - Закон №1058) передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з ч.4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон №2961-ІV) дитина-інвалід - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно з п.14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення №1317) причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту абзацу 4 п.3 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058 слідує, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 16 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону №1058 має значення не факт встановлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для матері чи батька більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом І групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК АВ № 0983230 від 17.08.2018р. та відповідно до довідки ЛКК від 23.12.2019р. № 1950 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва, ОСОБА_2 за станом здоров`я був визнаний дитиною-інвалідом до 6-ти років.

Так, судом враховується, що законом не передбачена вимога про те, що для призначення пенсії обов`язковим є визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

В свою чергу, для встановлення права особи на зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу, що дає право на дострокову пенсію є підтвердження факту такого догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п.10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, а саме зазначений час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органи Пенсійного фонду повинні складати акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду. Проте, даний акт в матеріалах справи відсутній.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Ця норма набрала чинності з 01.01.2005.

До 01.01.2005 час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29.04.2004 №558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом або престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що до 01.01.2005р. час догляду за дитиною-інвалідом, встановлюється, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.2005р. - у разі отримання допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою на підтвердження здійснення догляду за сином додано:

- довідку до акта огляду МСЕК АВ № 0983230 від 17.08.2018р. про встановлення першої А групи інвалідності з 14.08.2018р. з підстав «Інвалід з дитинства»;

- довідку Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.11.218р. № 5037 про перебування на обліку та отримання допомоги на сина з 31.08.2018р. та здійснення за ним догляду;

- довідку ЛКК від 23.12.2019р. № 1950 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я був визнаний дитиною-інвалідом до 6-ти років.

- свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідку Позабюджетного Пенсійного Фонду м. Ташкент від 18.19.2011 № 245 про отримання виплат та здійснення догляду за сином з 1992р. по 2017р.

При цьому, суд зазначає, що позивач просить зарахувати їй до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії такі періоди:

- 23.03.1999р. по 01.01.2004р.;

- 02.01.2004р. по 17.07.2007р.;

- 18.07.2007р. по 01.09.2017р.

- 31.08.2018р. по 02.01.2020р.

Водночас, суд наголошує, що для підтвердження часу догляду за дитиною-інвалідом до 01.01.2005р., ні при зверненні до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, ні при звернені до суду з адміністративним позовом позивачкою не надано акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду, наявність якого є обов`язковою умовою підтвердження часу догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років.

Тобто період, який позивач просить зарахувати їй до стажу роботи, а саме з 23.03.1999р. по 01.01.2005р. непідтверджений документами, визначеними п. 10 Порядку №637, необхідними для встановлення часу догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують саме отримання допомоги, за яку сплачені страхові внески у період з 01.01.2005р. по 02.01.2020р.

Щодо доводів позивача про те, що догляд за дитиною-інвалідом здійснювала саме вона, то суд наголошує, що для зарахування зазначеного вище періоду до страхового стажу, позивачем необхідно подати відповідачу документи, які передбачені Порядком №637, оскільки без подання відповідних документів, відповідач не має правових підстав для прийняття позитивного для позивача рішення.

З урахуванням наведеного та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська