Справа № 120/12137/21-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12137/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

13 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

представника позивачів: Захарченка О.В.

представників відповідача: Зварич Н.Г., Іордатій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 звернулися до суду з позовом до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області ), в якому просили:

-визнати протиправною бездіяльність Бабчинецької сільської ради щодо не прийняття рішення у формі розпорядчого документа за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром по 1,0 га кожному;

-зобов`язати Бабчинецьку сільську раду розглянути заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0084, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0078, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0059, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0071, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0088, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0073, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_7 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0077, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_8 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0083, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_9 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0058, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0080, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_11 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0063, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_12 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0089, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_13 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0065, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_14 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0066, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації; ОСОБА_15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 1,0 га, кадастровий номер :09:002:0081, та прийняти мотивоване рішення про затвердження чи/або відмову в затвердженні відповідної документації.

25 листопада 2021 року позивачами подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони:

- Бабчинецькій сільській раді вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :09:002:0084; :09:002:0078; :09:002:0059; :09:002:0071; :09:002:0088; :09:002:0073; :09:002:0077; :09:002:0083; :09:002:0058; :09:002:0080; :09:002:0063; :09:002:0089; :09:002:0065; :09:002:0066; :09:002:0081;

-ТОВ "Українська універсальна біржа" проводити аукціони щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :09:002:0084; :09:002:0078; :09:002:0059; :09:002:0071; :09:002:0088; :09:002:0073; :09:002:0077; :09:002:0083; :09:002:0058; :09:002:0080; :09:002:0063; :09:002:0089; :09:002:0065; :09:002:0066; :09:002:0081;

-державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру України та державним реєстраторам його територіальних органів, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити відомості стосовно земельних ділянок із кадастровими номерами :09:002:0084; :09:002:0078; :09:002:0059; :09:002:0071; :09:002:0088; :09:002:0073; :09:002:0077; :09:002:0083; :09:002:0058; :09:002:0080; :09:002:0063; :09:002:0089; :09:002:0065; :09:002:0066; :09:002:0081.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення заяви.

13 грудня 2021 року від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні останньої.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представники відповідача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість заяви та відсутність правових підстав для задоволення останньої.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказане право є не безмежним, і надається у випадку, коли особа вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У статті 150 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною Відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку Відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявники зазначили, що відповідачем, як організатором аукціону, на офіційному електронному майданчику "Прозорро.Продажі" (https://sale.ubb.com.ua), власником якого є ТОВ "Українська універсальна біржа", розміщено лоти з приводу оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :09:002:0084; :09:002:0078; :09:002:0059; :09:002:0071; :09:002:0088; :09:002:0073; :09:002:0077; :09:002:0083; :09:002:0058; :09:002:0080; :09:002:0063; :09:002:0089; :09:002:0065; :09:002:0066; :09:002:0081 терміном на 7 років.

При цьому, заявники вважають, що відповідне рішення з призначення аукціону є явно протиправним, оскільки у разі задоволення позову їх земельні ділянки будуть передані в оренду на 7 років, що унеможливить їх подальше розпорядження ними на власний розсуд, як власниками, та призведе до необхідності подачі нових позовів до суду.

В свою чергу, сама лише незгода позивачів із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 400/722/19.

Крім цього, колегія суддів вказує на імперативні вимоги ч. 6 ст. 151 КАС України, за якими не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Поряд з цим, у п. 5 ч.3 ст. 151 КАС України міститься застереження, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відтак, вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який просять позивачі є прямим порушенням положень ч. 6 ст. 151 КАС України, позаяк є втручанням у проведення аукціону органом місцевого самоврядування.

Подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 420/8811/20 та від 10 червня 2021 року у справі № 380/5217/20.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову в адміністративній справі № 120/12137/21-а у спосіб заявлений позивачами.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 грудня 2021 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.