Справа № 620/14698/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 грудня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/14698/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бородавкіної С.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 26.10.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 28 295,26 грн.

Ухвалою судді від 03.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

09.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відмову від позову у зв`язку із сплатою позивачем в повному обсязі спірного податкового боргу. Крім того, позивач просить повернути сплачений ним судовий збір.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Варто зауважити, що Кодекс адміністративного судочинства України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 Кодексу), а також повернення судового збору (стаття 142 Кодексу).

Так, за приписами статті 142 Кодекс адміністративного судочинства України, які кореспондуються із норми частин третьої, четвертої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Водночас, відповідно до статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Варто зауважити, що стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволені позову.

Суд звертає увагу, що положення статті 140 та 142 Кодексу адміністративного судочинства України, у порівнянні із частиною першою та частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

Разом з тим, стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь - яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 Кодексу адміністративного судочинства України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь із відповідача.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.02.2021 (справа №200/6826/20-а).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе прийняти відмову ГУДПС у Чернігівській області від позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 140, 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про відмову від позову задовольнити.

Провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу закрити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 14.12.2021.

Суддя С.В. Бородавкіна