Справа № 640/13399/20
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Київ № 640/13399/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення від 17.01.2020 року № 2250-550/РОП/26-15-33-17-24 прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач вважає безпідставним складання Головним управлінням ДПС у м. Києві податкове повідомлення від 17.01.2020 року № 2250-550/РОП/26-15-33-17-24, оскільки оскаржуване рішення про сплату податкового боргу зі сплати земельного податку з фізичних осіб складена з порушенням норм чинного законодавства України за відсутності вини позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачем надано відзив проти вказаного позову, в якому зазначає, що відповідно до баз даних ДПС ОСОБА_1 перебуває на обліку ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДПС у м. Києві, як платник плати за землю з фізичних осіб за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.11544 га, а відтак винесене рішення є чинним та складеним у відповідності до норм чинного законодавства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , на праві власності належало три земельні ділянки у різних районах Києва та Київської області, однак протягом 2011 - 2013 років позивач їх продав. У зв`язку з цим, позивач припинив сплачувати земельний податок з фізичних осіб.

23.04.2019 року Головне управління ДФС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення № -2615.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Статтями 6 та 19 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діють у межах повноважень та спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІП (далі ЗКУ), а справляння плати за землю розділом XII «Податок на майно» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка (ст. 206 ЗКУ).

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПКУ зазначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПКУ, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючим органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Перелік категорій фізичних осіб-власників земельних ділянок, які звільняються від сплати земельного податку, визначено у п. 281.1 ст. 281 Податкового Кодексу.

Разом з цим, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до ст. 43 Кодексу, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1 ст. 43 Кодексу). Право платника податку на подання заяви щодо повернення надміру сплачених коштів виникає і застосовується протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання (п.43.3 ст.43 Кодексу).

Таким чином, фізична особа може звернутись до контролюючого органу щодо отримання пільги протягом 1095 днів від дня виникнення такого права.

Відповідно до ст.269,270 Податкового Кодексу платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування-земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту набуття права власності (користування) відповідною земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 Кодексу).

Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу та ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п.286.1 ст.286 Кодексу).

З огляду на викладене, фізичні особи, які не оформили відповідно до законодавства право власності або право користування землею, проте набули це право відповідно до рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування чи відповідно до цивільно-правових угод повинні сплачувати земельний податок згідно з даними державного земельного кадастру на загальних підставах.

Пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб передбачені статтею 281 ПКУ, а саме, пільги щодо сплати земельного податку з фізичних осіб мають: п.п.281.1.1. інваліди першої і другої групи;

п.п.281.1.2. фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18

років;

п.п.281.1.3. пенсіонери (за віком);

п.п.281.1.4. ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

п.п.281.1.5. фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розмір та тип земельних ділянок, які звільняються від оподаткування визначено п.281.2 ст.281 ПКУ, а саме: звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних ' осіб пунктом 281-.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:

для ведення особистого селянського господарства - -у розмірі не більш як 2 гектари;

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Судом встановлено, що Відповідно до баз даних ДПС ОСОБА_1 перебуває на обліку ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДПС у м. Києві, як платник плати за землю з фізичних осіб за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.11544 га.

Відповідно до п. 286,5 ст. 286 ПКУ нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючим органам (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, Позивачу був нарахований земельний податок з фізичних осіб за 2013, 2015, 2016, 2017, 2018 та за 2019 рік відповідно до сформованих податкових повідомлень-рішень форми «Ф» (далі - ППР), а саме:

- ППР від 24.04.13 № на суму 226,21 грн., сплачено «0 грн.», борг 226,21 грн.; ППР від 25.08.15 № 7196-17 на суму 378,11 грн., сплачено « 0 грн.», борг 604,32

грн.;

ППР від 04.07.2016 № 1 на суму 1000,03 грн., сплачено « 0 грн.», борг 1604,35 грн.;

ППР від 27.06.2017 № 1 на суму 59,48 грн., сплачено 1663,83 грн., борг 59,48 грн.;

ППР від 02.07.2018 № 26664-1305-2650 на суму 59,48 грн., сплачено « 0 грн.», борг 118,96 грн.;

ППР від 27.06.2019 № -2615 на суму 59,48 грн., сплачено 425,53 грн., борг 59,48 грн.

Згідно з абз. З п. 58.3 ст. 58 ПКУ, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення- рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПКУ, ППР вважається узгодженим та врученим якщо надіслані фізичній особі, та вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано за адресою за місцем проживання або останнього відомого його місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Згідно до п 287.5 ст. 287 ПКУ податок фізичним особами сплачуються протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань плати за землю з фізичних осіб в інтегрованій картці платника податків сформувались штрафні санкції в сумі 344,67 грн.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПКУ, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.175 і 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПКУ встановлено, що податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п 126.1 ст. 126 ПКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, Відповідачем було сформоване ППР (форми «Ш») від 13.12.2019 №.

Згідно інформації, що міститься у відзиві на позовну заяву, позивачем до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві подана заява про застосування спрощеної системи оподаткування з 14.01.2020 (далі - Заява) від 16.01.2020 № б/н.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПКУ спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним введенням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПКУ визначено, що юридична особа чи фізична особа- підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву (пп. 298.1.1. п. 298.1 ст. 298 ПКУ).

Не можуть бути платниками єдиного податку у відповідності до вимог пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 295 ПКУ платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Таким чином, підставою для контролюючих органів при прийнятті рішення про відмову у реєстраціє фізичної-особи підприємця платником єдиного податку є наявність у такого платника податків податкового боргу зі сплати податків та зборів, за якими визначені грошові зобов`язання, в тому числі, які не пов`язані із здійсненням господарської діяльності (окрім наявного боргу за сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок)).

Станом на 16.01.2020 в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб (код платежу 18010700) в сумі 5555,13 грн.

На виконання вимог п. 299.5 ст. 299 ПКУ за результатами розгляду заяви ГУ ДПС у м. Києві надано відмову в реєстрації платника єдиного податку у зв`язку з недотриманням вимог п. 291.5.8 ст. 291 ПКУ.

Разом з тим у своїй позовній заяві Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення від 17.01.2020 № 2250-550/РОП/26-15-33-17-24 прийняте ГУ ДПС у м. Києві.

Однак, ГУ ДПС у м. Києві щодо ОСОБА_1 не приймалося податкове повідомлення від 17.01.2020 № 2250-550/РОП/26-15-33-17-24, крім того, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутнє податкове повідомлення-рішення за таким номером.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахування аналізу всіх обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), про визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя І.А. Качур