Справа № 520/26650/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"15" грудня 2021 р. № 520/26650/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження заяву представника позивача - Рябової Наталії Анатоліївни, про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (вул. Центральна, буд. 40,смт. Донець,Ізюмський район, Харківська область,64250) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, в якому просить суд:

1. Визнати бездіяльність Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області протиправною та скасувати рішення Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 19.10.2021 року № 900-УІІІ «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_1 , які розташовані за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області» в частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03), які розташовані; за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області.

2. Зобов`язати Донецьку селищну раду Ізюмського району Харківської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :03:000:0268 сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03), яка розташована за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області та надати її у власність ОСОБА_1 (РИОКПІІ НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (64250, Харківська обл., Ізюмський район, смт. Донець, вул. Центральна, буд. 40, ) на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Донецькій селищній раді Ізюмського району Харківської області () приймати будь-які рішення на користь третіх осіб щодо надання дозволу на виготовлення та затвердження документації із землеустрою, поділу їх або об`єднання, передачі у власність або користування земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :03:000:0268 сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03), яка розташована за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, до набрання законної сили судового рішення у справі.

В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що існує небезпека прийняття рішення відповідачем на користь третіх осіб щодо спірної ділянки, матиме наслідки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі, що в подальшому може призвести до неможливості відновлення порушених прав позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що заява про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Рішенням Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 19.10.2021 року № 900-VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_1 , які розташовані за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області» позивачу на підставі ст. ст. 12, 40, 118, 121 Земельного кодексу України, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області та передачі її у власність, який розроблено ФОП ОСОБА_11 .

Позивач вважає вказане рішення владного суб`єкта протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, як зазначає у заяві, оскаржуване рішення є необгрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Судом враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18, згідно якої суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З огляду на правову позицією Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18) рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що Кодексом адміністративного судочинства визначено вичерпний перелік заходів, якими суд може забезпечити адміністративний позов, а обраний ОСОБА_1 захід забезпечення позову - заборона приймати будь-які рішення, не кореспондується з наведеною правовою нормою, у суду не має підстав для забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з вищенаведених судом підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 166, 167, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача - Рябової Наталії Анатоліївни, про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (вул. Центральна, буд. 40,смт. Донець,Ізюмський район, Харківська область,64250) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.