Справа № 380/8864/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8864/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства Скіри Романа Івановича до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Фермерського господарства Скіри Романа Івановича (80355, Львівська обл., Жовківський район, с. Тернів, ) до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (80300, Львівська обл., м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 35, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати видану головним державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогон В.М. постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №64104318 від 28.04.2021 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення штрафу, постанови про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні не отримано. Також постанов не було скеровано на адресу позивача. Про відкриття виконавчого провадження та винесення вказаних постанов позивачу стало відомо 09.04.2021 після того, як було виявлено, що спеціалістами умисно знищено усю двоповерхову прибудову до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивачем подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Як стало відомо позивачу, авансування витрат на проведення виконавчих дій здійснено ОСОБА_1 . Однак, згідно платіжного доручення №13 від 27.04.2021, платником таких витрат вказано Жовківський РВ ДВС ГТУЮ у Львівські області. Ще однією з підстав для скасування спірної постанови вказано неправильний визначений розмір додаткових витрат, які позивач повинен сплатити. Відповідно до виданого Жовківським районним судом виконавчого листа №444/2913/17 зобов`язано Фермерське господарство Скіри Романа Івановича та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 . За таким виконавчим листом відкрито два виконавчих провадження ВП №64103317 та ВП №64104318. Тому вважає, що відповідачем при винесенні спірної постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №64104318 від 28.04.2021 неправильно визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження, які б мли покладатися на позивача, оскільки крім позивача боржником за виконавчим листом №444/2913/17 є також ОСОБА_3 . Тому вважає, що на позивача повинні накладатись додаткові витрати виконавчого провадження в розмірі половини від суми зазначеної в постанові, а не повна сума. Окрім того звертає увагу на те, що в межах виконавчого провадження №64104318 залучено спеціалістом ТзОВ «Сервісбуд - Львів», натомість у постанові про визначення додаткових витрат виконавчого провадження йде мова про авансування витрат на залучення спеціаліста ТзОВ «Файний Котеджик». З вказаних підстав, просить позов задоволити.

Ухвалою від 07.06.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 08.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №64104318.

Ухвалою від 23.07.2021 заяви про зміну позовних вимог повернено позивачу.

Ухвалою від 30.07.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 20.09.2021 о 14:15.

13.10.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи. Вказує, що доводи позивача про те, що він дізнався про існування виконавчого провадження 09.04.2021 тільки після того, як було знесено будівлю не відповідає дійсності та вводять суд в оману, оскільки ОСОБА_2 особисто подав заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та ознайомився з такими ще 05.04.2021, що підтверджуєтеся матеріалами виконавчого провадження. Вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що авансування витрат здійснено відповідачем, а не третьою особою, оскільки відповідно до п.17 Р УІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідач перерахував кошти авансового внеску стягувача із свого авансового рахунку на спеціальний реєстраційний рахунок Західного міжрегіонального управління юстиції, що підтверджується платіжним дорученням №13 від 27.04.2021. Щодо доводів позивача про неправильно визначений розмір додаткових витрат виконавчого провадження вказує на те, що з врахуванням резолютивної частини рішення у справі №444/2913/17, ФГ Скіри Р.І. та ОСОБА_3 є солідарними боржниками. Таким чином, визнання для кожного із солідарних боржників додаткових витрат виконавчого провадження у повному обсязі відповідає суті солідарного обов`язку вказаних осіб. При цьому, у відповідності до вимог ч.4 ст.543 ЦК України, сплата додаткових витрат виконавчого провадження у повному обсязі одним з боржників припиняє обов`язок іншого солідарного боржника перед кредитором. У зв`язку з вищенаведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

18.10.2021 відповідачем подано відзив, у якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Вказує, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження скеровано боржнику рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у виконавчому документів. Таким чином, твердження позивача про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження на його адресу не скеровувалась спростовується матеріалами виконавчого провадження. Також копії постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні скеровувались рекомендованою кореспонденцією 09.02.2021. Тому вважає, що ним при доведенні до відома позивача постанов, винесених у виконавчому провадженні чітко дотримано порядку скерування кореспонденції, встановленого ст.28 Закону №1404-УІІІ, а твердження позивача, що процесуальні документи не скеровувались на адресу боржника спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Вказує, що 05.04.2021 боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та зробив усі необхідні копії. Твердження позивача про те, що платником авансування витрат є відповідач спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Щодо доводів позивача про неправильно визначений розмір додаткових витрат виконавчого провадження вказує на те, що з врахуванням резолютивної частини рішення у справі №444/2913/17, ФГ Скіри Р.І. та ОСОБА_3 є солідарними боржниками. Таким чином, визнання для кожного із солідарних боржників додаткових витрат виконавчого провадження у повному обсязі відповідає суті солідарного обов`язку вказаних осіб. При цьому, у відповідності до вимог ч.4 ст.543 ЦК України, сплата додаткових витрат виконавчого провадження у повному обсязі одним з боржників припиняє обов`язок іншого солідарного боржника перед кредитором. Таким чином позивач не позбавлений права зворотної вимоги (регресу) до інших солідарних боржників в порядку ст.544 ЦК України у випадку стягнення з нього додаткових витрат виконавчого провадження. Відтак, оскарження постанови про стягнення витрат виконавчого провадження з цих підстав є надуманим та безпідставним. Скаржником не вказано норму закону, згідно якої державного виконавця наділено правом розподіляти витрати конкретного виконавчого провадження між іншими виконавчими провадженнями. З огляду на вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.10.2021 на адресу суду надійшли доповнення до додаткових письмових пояснень та 26.10.21 додаткові письмові пояснення.

10.11.2021 представником позивача подано додаткові докази.

10.12.2021надійшли додаткові пояснення третьої особи.

Ухвалою від 14.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у поясненнях, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 14.12.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.12.2019 у справі № 444/2913/17 задоволено позовні вимоги, зобов`язано Фермерське господарство Скіри Романа Івановича () та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 .

Постановою від 10.11.2020 Львівського апеляційного суду у справі № 444/2913/17 апеляційну скаргу представника Фермерського господарства Скіри Романа Івановича, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 444/2913/17 касаційну скаргу Фермерського господарства Скіри Романа Івановича, ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Манукян Марта Андріївна, залишено без задоволення. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року залишено без змін.

На виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області 23.12.2020 видано виконавчий лист № 444/2913/17 - зобов`язати Фермерського господарство Скіри Романа Івановича та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 .

12.01.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогоном В.М. видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 64104318 за виконавчим листом № 444/2913/17, виданим Жовківським районним судом Львівської області 23.12.2020, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Боржником вказано Фермерське господарство Скіри Романа Івановича.

04.02.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. видано постанову у ВП № 64104318 про накладення штрафу на Фермерське господарство Скіри Романа Івановича у розмірі 5100,00 грн. за невиконання боржником вимог виконавчого документа протягом 10 робочих днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

09.02.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні ТзОВ «Сервісбуд - Львів».

У відповідь на згадану постанову від 09.02.2021 ТзОВ «Сервісбуд Львів» надало відповідь про неможливість виконання таких робіт у зв`язку з відсутністю необхідних для цього засобів.

27.02.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. видано постанову про накладення штрафу на Фермерське господарство Скіри Романа Івановича у розмірі 10200,00 грн.

26.03.2021 державним виконавцем у відповідності до вимог ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, а саме ТзОВ «Файний котеджик».

26.03.2021 ТзОВ «Файний котеджик» повідомлено відповідача про прийняття постанови щодо виконання в частині демонтажу самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по вул. Б. Хмельницького, 8 «а» в м. Жовква Львівського району Львівської області у зв`язку з чим направлено кошторис вартості витрат, відповідно до якого, вартість робіт по незалежній оцінці майна становить 209967 грн.

На підставі отриманих даних та на підставі статей 42,43 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу стягувача скеровано лист із вимогою здійснити авансування витрат на проведення відповідних робіт. Дані витрати виконавчого провадження стягувачем авансовано у повному обсязі згідно платіжного доручення №180 від 16.03.2021 на суму 100000 грн. та квитанції №0.0..1 від 05.04.2021 на суму 109967 грн.

28.04.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 209967 грн.

Не погодившись з постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон України "Про виконавче провадження") виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.2 розділу УІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Щодо доводів позивача про те, що ним постанов у вказаному виконавчому провадженні не було одержано, у зв`язку з чим йому не було відомо ні про відкриття виконавчого провадження, ні про постанову про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження ВП №64104318 судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2021 скерована позивачу 15.01.2021, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №18. Скерування боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження підтверджується наявним в матеріалах виконавчого провадження списком листів рекомендованих, пріоритетних, фіскальним чеком про оплату поштового відправлення. Як вбачається із роздруківки трекінгу поштових відправлень із веб-сайту Укрпошти відправлення боржнику не вручено з інших причин. Всі інші постанови були надіслані на адресу позивача простою кореспонденцією, як того вимагає положення статті 28 Закон України «Про виконавче провадження», про що свідчить списки згрупованих поштових відправлень, які були оглянуті у судовому засіданні, копії яких долучено до матеріалів справи .

Окрім того, 05.04.2021 позивач за заявою ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копії.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20), від 26 липня 2021 року у справі № 757/33710/14-ц (провадження № 61-6879св21), від 11 серпня 2021 року у справі № 619/4981/13-ц (провадження № 61-18721св20).

Відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження, а також всі інші процесуальні документи виконавчого провадження супровідними листами були скеровані боржнику виконавчого провадження, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження. Відтак, будь - які посилання позивача на неотримання ним документів виконавчого провадження судом відхиляються.

Окрім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином такі обставини впливають на правомірність прийняття спірної постанови з огляду на те, що з матеріалами виконавчого провадження він ознайомився 05.04.2021, а спірна постанова винесена 28.04.2021.

Щодо доводів позивача про те, що у нього не виникає обов`язку здійснення додаткових витрат оскільки авансування витрат здійснив не стягувач а відповідач, Жовківський ВДВС, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 розділу УІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 №512/5, авансові внески стягувачів перераховуються на окремий небюджетний рахунок, відкритий Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, приватним виконавцем в банках (далі - рахунок авансових внесків).

На підставі отриманих даних та на підставі статей 42,43 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу стягувача скеровано лист із вимогою здійснити авансування витрат на проведення відповідних робіт. Дані витрати виконавчого провадження стягувачем авансовано у повному обсязі згідно платіжного доручення №180 від 16.03.2021 на суму 100000 грн. та квитанції №0.0..1 від 05.04.2021 на суму 109967 грн.

У відповідності до п.17 розділу УІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 №512/5, для проведення витрат за рахунок авансового внеску стягувача кошти з рахунку авансових внесків згідно з розпорядженням державного виконавця перераховуються у розмірі, необхідному для здійснення витрат виконавчого провадження, на спеціальні реєстраційні рахунки для обліку коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України в органах Державної казначейської служби України. Разом з розпорядженням державним виконавцем готуються та надаються відповідні документи щодо здійснення витрат. Витрати за рахунок авансових внесків здійснюються згідно з кошторисами, затвердженими в установленому порядку.

Відтак, вказані доводи позивача судом відхиляються як необґрунтовані.

Щодо доводів позивача про неправильно визначений розмір додаткових витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

При цьому позивач вказує, що за виданим Жовківським районним судом Львівської області виконавчим листом №444/2913/17 відкрито два виконавчі провадження ВП№64103317 та ВП №64104318. Відтак, позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження, які б мали покладатися на позивача, оскільки крім ФГ Скіри Р.І. бражником за вказаним виконавчим листом є також ОСОБА_3 .

09.02.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні ТзОВ «Сервісбуд - Львів».

У відповідь на згадану постанову від 09.02.2021 ТзОВ «Сервісбуд Львів» надало відповідь про неможливість виконання таких робіт у зв`язку з відсутністю необхідних для цього засобів.

27.02.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. видано постанову про накладення штрафу на Фермерське господарство Скіри Романа Івановича у розмірі 10200,00 грн.

26.03.2021 державним виконавцем у відповідності до вимог ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, а саме ТзОВ «Файний котеджик».

У зв`язку з нестабільною роботою АСВП дану постанову виконавцем виготовлено на паперовому носії та складено відповідний акт державного виконавця. Вказана постанова внесена до автоматизованої системи 13.10.2021 за результатами перевірки виконавчого провадження, що підтверджується постановою від 12.10.2021 та від 13.10.2021 (а.с.161- 162,165).

26.03.2021 ТзОВ «Файний котеджик» повідомлено відповідача про прийняття постанови щодо виконання в частині демонтажу самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 у зв`язку з чим направлено кошторис вартості витрат, відповідно до якого, вартість робіт по незалежній оцінці майна становить 209967 грн.

На підставі отриманих даних та на підставі статей 42,43 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу стягувача скеровано лист із вимогою здійснити авансування витрат на проведення відповідних робіт. Дані витрати виконавчого провадження стягувачем авансовано у повному обсязі згідно платіжного доручення №180 від 16.03.2021 на суму 100000 грн. та квитанції №0.0..1 від 05.04.2021 на суму 109967 грн.

28.04.2021 головним державним виконавцем Жовківського РВ ВДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макогін В.М. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 209967 грн.

На виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області 23.12.2020 видано виконавчий лист № 444/2913/17 - зобов`язати Фермерського господарство Скіри Романа Івановича та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення самочинно спорудженої двоповерхової прибудови до північної сторони нежитлової будівлі по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про те, що згідно виконавчого документа, ФГ Скіри Р.І. та ОСОБА_3 є солідарними боржниками.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.04.2021 у справі№540/1187/19: «Колегія суддів Верховного Суду враховує, що питання стягнення виконавчого збору із солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку, однак за загальним правилом солідарний обов`язок боржників означає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тобто, висновок судів попередніх інстанцій про те, що стягнення усієї суми виконавчого збору із позивача, який є солідарним боржником, створює для нього надмірний тягар, не відповідає самій суті солідарного обов`язку.»

Таки чином, визнання для кожного із солідарних боржників додаткових витрат виконавчого провадження у повному обсязі відповідає суті солідарного обов`язку вказаних осіб.

При цьому, судом враховуються заперечення відповідача про те, що у позові не вказано норму закону, згідно якої державного виконавця наділено правом розподіляти витрати конкретного виконавчого провадження між іншими виконавчими провадженнями.

Відтак доводи позивача щодо неправильно визначений розмір додаткових витрат виконавчого провадження судом відхиляються.

Та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У рішенні «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 (заява № 18966/02) ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

У справі «Глоба проти України» Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії" (Comingersoll S.A. v. Portugal) [ВП], заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV). Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» ("…"), заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Так, у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 зазначено, що та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою Боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 552/3995/17 зазначено, що: «Враховуючи те, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання - виконати вимоги виконавчого документа».

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до абз.1 ч.2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог про скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №64104318 від 28.04.2021 року. Відтак, у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241-247, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Фермерського господарства Скіри Романа Івановича до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14.12.2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна