Справа № 440/4669/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 р. Справа № 440/4669/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021, суддя К.І. Клочко, по справі № 440/4669/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень Міністерства юстиції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України щодо неналежного виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17 у виконавчому провадженні №56466467 з урахуванням позиції викладеної в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 справа № 554/4569/20;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, щодо порушення строків виконавчого провадження №56466467;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, щодо не вжиття усіх можливих заходів примусового виконання, постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17 у виконавчому провадженні № 56466467 в повному обсязі та своєчасно з урахуванням позиції викладеної в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 справа №554/4569/20;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, вжити заходи примусового виконання, постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі №554/5683/17 у виконавчому провадженні №56466467 в повному обсязі та своєчасно з урахуванням позиції викладеної в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 справа №554/4569/20 та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, виконати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі №554/5683/17, щодо прийняття відповідного рішення Міністерством внутрішніх справ України про призначення та саму виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" з урахуванням позиції викладеної в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 справа №554/4569/20 та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також апелянт зазначив, що відповідачем були порушені строки виконавчого провадження, не було вжито усіх можливих заходів примусового виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі №554/5683/17 в повному обсязі та своєчасно, на теперішній час зазначене судове рішення не виконано.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17 визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, щодо повернення матеріалів на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліда 2-ї групи у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та не належного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України, згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" з урахуванням порядку та вимог законодавства встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 у справі №554/1177/17, яка набрала законної сили.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства Внутрішніх справ України, щодо не прийняття рішення на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, згідно вимог Постанови КМУ від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" та не прийняття рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи згідно вимог Постанови Кабінету Міністів України від 21.10.2015 №850 по обставинам та порядку встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 у справі №554/1177/17, яка набрала законної сили.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" з урахуванням обставин встановлених судом; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Зазначене судове рішення набрало законної сили 30.10.2017.

20.02.2018 Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист по справі, на підставі якого 24.05.2018 головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Руденко В.В. відкрито виконавче провадження №56466467 та запропоновано боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

20.06.2018 державним виконавцем винесено вимогу про виконання рішення суду протягом 3 робочих днів з моменту отримання.

26.06.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

27.07.2018 Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду у добровільному порядку, про що свідчить лист №№15/2-2445.

06.07.2018 Міністерство внутрішніх справ України звернулось до державного виконавця з листом про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення Октябрського районнго суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17 та повідомлено, що 27.03.2018 Міністерством внутрішніх справ України прийнято рішення та затверджено висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

25.07.2018 державним виконавцем винесено вимогу про виконання рішення суду протягом 5 робочих днів з моменту отримання.

07.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

09.12.2019 Міністерство внутрішніх справ України звернулось до державного виконавця з повторною заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення Октябрського районнго суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17, про що свідчить лист №12/6-5612.

12.05.2020 державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№56455467 та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №554/4569/20 рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.08.2020 по справі №554/4569/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2020 ВП №56466467 щодо виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого 20.02.2018 Октябрським районним судом м. Полтави; прийнято в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2020 ВП №56466467 щодо виконання виконавчого листа №554/5683/17, виданого 20.02.2018 Октябрським районним судом м. Полтави; в іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.08.2020 по справі №554/4569/20 залишено без змін.

29.10.2020 постановою державного виконавця ВПВР ДДВС МУЮ Кузьменком О.С. відновлено виконавче провадження за виконавчим листом Октябрського районного суду м. Полтави №554/5683/17, виданого 20.02.2018.

27.11.2020 Міністерство внутрішніх справ України повідомило державного виконавця, що Міністерством здійснюються усі необхідні заходи з метою виконання рішення суду, про що свідчить лист №12/6-2662.

01.12.2020 державним виконавцем винесено вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання.

12.01.2021 Міністерство внутрішніх справ України листом №12/6-183 звернулось до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду. Проте 19.05.2021 ДДВС ВПВР МЮУ повідомлено Міністерство внутрішніх справ України про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

13.01.2021 державним виконавцем винесено вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання постанови.

25.05.2021 Міністерство внутрішніх справ України листом №12/6-3558 звернулось до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження. Проте 02.06.2021 ДДВС ВПВР МЮУ повідомлено Міністерство внутрішніх справ України про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

10.09.2021 ВПВР ДДВС МЮУ направлено подання до ДБР про кримінальне правопорушення.

Позивач, вважаючи неправомірною бездіяльність державного виконавця, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, прийняття постанов про накладення на боржника штрафу та надіслання подання про вчинення кримінального правопорушення) є належними заходами виконання судового рішення, у зв`язку з чим не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIIІ).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIIІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIIІ).

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених вище норм слідує, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.

Отже, стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2020 у справі №127/522/17, від 02.07.2020 у справі № 465/576/17.

Судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем постановами накладався штраф на боржника за невиконання рішення суду, в тому числі й в подвійному розмірі; надсилались вимоги, якими було зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі; було направлено повідомлення про кримінальне правопорушення за ухилення від виконання виконавчого листа.

З наведених обставин колегія суддів вбачає, що державний виконавець вчинив усі передбачені законодавством дії для повного виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі №554/5683/17, адже Закон України «Про виконавче провадження» чітко регламентує послідовність таких дій, до яких, зокрема, відносяться: - накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); - накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); - звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

З цих підстав колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про недотримання державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме вжиття не в повному обсязі заходів, направлених на зобов`язання, спонукання боржника виконати рішення суду.

В ході судового розгляду справи був досліджений рух виконавчого провадження та не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», допущених під час виконання рішення суду.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Втім, апелянтом не наведено норм Закону України «Про виконавче провадження», які були порушені державним виконавцем, та які передбачені законодавством заходи державним виконавцем не були вжиті.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 по справі № 440/4669/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий