Справа № 200/12962/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 р. Справа№200/12962/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 )

до Краматорської міської ради (місцезнаходження: пл. Миру, буд. 2, м. Краматорськ, Донецька область; )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , 01 жовтня 2021 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорської міської ради про:

- визнання протиправною бездіяльність Краматорської міської ради з не розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки;

- зобов`язання Краматорську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки;

- зобов`язання Краматорську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки;

- стягнення з Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908, 00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки.

На сайті Краматорської міської ради оприлюднено проект рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою.

Проте, незважаючи на вказаний проект, жодного рішення відповідачем за його заявою не прийнято. На його звернення з приводу результатів розгляду його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою виконавчий комітет повідомив, що за наслідками заяви рішення прийнято не було, оскільки за нього не проголосувала більшість депутатів від загального складу ради.

Зазначає, що Земельним кодексом України за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не передбачено можливості не прийняття рішення, а чітко визначено що за наслідками розгляду такого клопотання відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні. Бездіяльність Краматорської міської ради щодо неприйняття рішення за його заявою є протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач надає суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що сесія ради скликається в міру необхідності, не рідше ніж один раз на місяць.

На розгляд сесії міської ради виносився проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва індивідуального гаражу», за результатами якого рішення прийнято не було, оскільки за нього не проголосувала більшість депутатів від загального складу ради.

Стосовно позовної вимоги прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначає, що дані дії є дискреційними повноваженнями відповідача, та суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення.

Позивач надав суду заперечення на відзив, у яких зазначив, що у відзиві на позов аргументи не спростовують по суті справи, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 та учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 .

18 червня 2021 позивач звернувся до Краматорського міського голови з заявою, якою просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, непарна сторона бул. Краматорський, біля заправки.

Листом Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 13.09.2021 року № 08-19/321, повідомлено позивача, що питання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу ОСОБА_1 було розглянуто 28.07.2021 року на пленарному засіданні 12 чергової сесії міської ради VIII скликання. На розгляд сесії міської ради, з урахуванням рекомендацій Постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва, виносився проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва індивідуального гаражу», за результатами якого рішення прийнято не було, оскільки за нього не проголосувала більшість депутатів від загального складу ради.

До листа додано витяг з протоколу пленарного засідання 12 чергової сесії міської ради VIII скликання від 28.07.2021 року, з якого вбачається, що за питанням «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаражу» голосували «за» - 4, «проти» - 16, «утримались» - 10, рішення не прийнято.

Спірним питанням даної справи є правомірність бездіяльності відповідача стосовно не прийняття рішення по заяві позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, згідно з ч.6 ст.118 ЗК України подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України)

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування (далі Закон №280/97-ВР) встановлено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

На підставі ч.ч.1, 5 цього Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з ч.ч.1, 2 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з правовою позицією у рішенні Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 806/2208/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню у спірних правовідносинах, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки або відмові у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

На пленарном засідання чергової 12-ої сесії міської ради VIII скликання Краматорської міської ради 28.07.2021 року розглянута заява позивача про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва індивідуального гаражу.

За результатами голосування, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва індивідуального гаражу ОСОБА_1 не було прийнято оскільки він не набрав достатньої кількості голосів для його прийняття.

Оскільки відповідачем у місячний строк відповідним розпорядчим актом не надано позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмову у його наданні, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за заявою позивача в порядку ст. 118 Земельного кодексу України.

Отже, відсутність рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність або рішення про відмову в наданні відповідного дозволу, із наведенням обґрунтованих підстав такої відмови, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Відтак, у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч.4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

У свою чергу, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 зазначила таке. "Щодо ефективності обраного судом апеляційної інстанції способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність, обставин чого судом не встановлено.

Однак, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, тобто не прийняв рішення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, за встановлених обставин, є визнання протиправною, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, бездіяльності Краматорської міської ради та зобов`язання відповідача на черговій сесії розглянути заяву позивача в порядку ст. 118 Земельного кодексу України від 18.06.2021 року і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову в його наданні.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваної бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Згідно ч. 3,8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судового збору у розмірі 908,00 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Краматорської міської ради (місцезнаходження: пл. Миру, буд. 2, м. Краматорськ, Донецька область; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Краматорської міської ради щодо неприйняття рішення порядку ст. 118 Земельного кодексу України по заяві ОСОБА_1 від 18 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки.

Зобов`язати Краматорську міську раду на черговій сесії розглянути клопотання ОСОБА_1 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України від 18.06.2021 року і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, непарна сторона бульвару Краматорський, біля заправки або мотивовану відмову в його наданні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Повний текс рішення складено та підписано 15 грудня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова