Справа № 420/482/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/482/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Масловського Миколи Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеського державного університету внутрішніх справ, за участю третіх осіб - Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Одеського державного університету внутрішніх справ, в якому просив (з урахуванням уточненого позову від 06.07.2021 року):

- визнати протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням травми, що була отримана під час проходження служби в поліції (міліції) та отримана внаслідок виконання службових обов`язків;

- зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірах і порядку, передбаченому ст.ст.97, 99 Закону України «Про Національну поліцію», Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що має право на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в поліції, а тому вважає протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, оскільки право на її одержання залежить виключно від дати встановлення інвалідності та не пов`язане зі звільненням поліцейського з посади, а також не залежить від того продовжує поліцейський працювати чи звільняється.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді доцента кафедри тактико-соціальної, вогневої та фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Одеського державного університету внутрішніх справ.

14.11.2019 року позивачем подано Голові Національної поліції України рапорт, згідно якого позивач просив звільнити його зі служби в Національній поліції України у зв`язку з його власним бажанням з 31.12.2019 року (т.1, а.с.33).

Наказом Національної поліції України №1524 о/с від 13.12.2019 року (по особовому складу) підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.12.2019 року за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (т.1, а.с.31). У наказі визначено витяг з цього наказу надіслати до Одеського державного університету внутрішніх справ для проведення необхідних розрахунків при звільненні з поліції відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 97 і частини 3 статті 100 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для прийняття вищевказаного наказу зазначено: рапорт ОСОБА_1 від 14.11.2019 року, лист Одеського державного університету внутрішніх справ №2558 від 26.11.2019 року та довідка про стаж служби в поліції ОСОБА_1 , видана Одеським державним університетом внутрішніх справ 19.11.2019 року №18/521 (а.с.31).

При цьому, 14.11.2019 року позивача направлено на обстеження, що підтверджується копією Книги обліку видачі путівок для проходження військово-лікарської комісії (т.1, а.с.8).

Зі змісту акту про нещасний випадок форми Н-1 та акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 04.10.2010 форми Н-5 встановлено, що 21.05.2010 року позивач отримав травму під час виконання службових обов`язків, будучи на посаді заступника начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (т.1, а.с.211-216).

Висновком комісії, яка призначена розпорядженням ОМУ ГУМВС України в Одеській області №395 від 27.09.2010 року щодо розслідування нещасного випадку, що стався 21.05.2010 року з заступником начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 , встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м`яких тканин обличчя і волосяної частини голови, закритий перелом кісток носа та перелом лад`євидної кістки лівої кісті отримані майором міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (т.1, а.с.216).

16.03.2020 року ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» на підставі протоколу засідання М(ВЛ)К від 16.03.2020 року №546, винесена постанова №546, згідно якої на час звільнення зі служби 31.12.2019 року ОСОБА_1 мав захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Не придатний до служби в поліції (т.1, а.с.9).

16.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 10 ААА №128751 від 30.03.2020 року та довідкою серії 12ААБ №725295 від 30.03.2020 року (т.1, а.с.6-7).

31.03.2020 року позивач звернувся до Одеського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з проходженням служби в поліції відповідно до п.3 ст.97 та п.3 ст.100 Закону України «Про Національну поліцію» (т.1, звор. бік а.с.234).

За результатами розгляду зазначеного рапорту Одеським державним університетом внутрішніх справ 22.04.2020 року складено Висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 630600,00 грн. (т.1, звор. бік а.с.241).

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ №135 від 23.04.2020 року «Щодо виплати одноразової грошової допомоги» прийнято рішення про направлення рахунку потреби до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (т.1, а.с.10-11).

13.05.2020 року (вих. №14942/15-2020) Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності ОСОБА_1 повернуто для доопрацювання та приведення їх у відповідність до вимог законодавства (т.1, а.с.12).

Листом Одеського державного університету внутрішніх справ №1/1524 від 31.07.2020 року повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнення 31.12.2019 року відбулось на підставі п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» (т.1, а.с.78).

10.08.2020 року представник позивача, посилаючись, зокрема на Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України №285 від 03.04.2017 року, звернувся до Національної поліції України із заявою, згідно якої просив внести зміни до наказу №1524 о/с від 13.12.2019 року про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , в частині зміни підстави звільнення із служби в поліції, а саме замість «звільнення із служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням)» на «звільнення із служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу)» ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (т.1, а.с.12-13).

28.08.2020 року (вих.№5048/12/1/1/03-2020) Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення його через хворобу до Національної поліції України не надходив, свідоцтво про хворобу (рішення медичної комісії) про непридатність до служби в поліції, датоване до дати звільнення із служби в поліції, яке могло бути підставою для звільнення за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону також не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що постанова медичної (військово-лікарської) комісії №546, видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» 16.03.2020 року, тобто після дати звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , внесення змін до наказу Національної поліції України, у частині підстави звільнення зі служби в поліції, неможливо (т.1, а.с.14).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 року у справі №420/9516/20, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у внесенні змін до наказу Національної поліції України №1524 о/с від 13.12.219 року, щодо зміни підстав звільнення позивача зі служби в поліції, а саме вважати його звільненим зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу) з 13.12.2019 року та зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до вказаного наказу.

17.06.2021 року (вих.№4/816) Одеським державним університетом внутрішніх справ на адвокатський запит представника позивача №02/06 від 07.05.2021 року повідомлено, що наказ Одеського державного університету внутрішніх справ №135 від 23.04.2020 року щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги скасовано не було та ним зобов`язано відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку направити до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності на осіб, зазначених у додатку. В разі виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги провести виплату за призначенням (т.1, а.с.166).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII не передбачено можливість виплати допомоги поліцейським, які звільнились зі служби за власним бажанням, тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

У п.4 ч.1 ст.97 вищевказаного Закону зазначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За приписами ст.ст.97-101 Закону №580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено від 11.01.2016 року №4 Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Відповідно до п.1 Розділу 2 цього Порядку у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання допомоги є дата з якої встановлено інвалідність.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у цій справі ключовим правовим питанням є право на одноразову грошову допомогу поліцейського, який отримав інвалідність у зв`язку та під час проходження служби та згодом був звільнений зі служби за власним бажанням, а не за хворобою.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі №822/1493/18, прийнятої у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, суд дійшов таких правових висновків:

«За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов`язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги».

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 року №357/1734/17, 373/1188/16-а.

За правилами пункту 7 частини 2 статті 61 Закону №580-VІІІ наявність у особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Отже, встановлення на законодавчому рівні такої обов`язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Визначення Порядком №4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.

В свою чергу, отримання поліцейським інвалідності під час проходження служби не суперечить вимозі закону щодо шестимісячного після звільнення строку виникнення інвалідності. Встановлення інвалідності під час служби саме собою не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги за умови дотримання іншої обов`язкової умови - підстави звільнення.

Питання конституційності пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (яким також як і в пункті 4 право на отримання грошової допомоги поставлено у залежність від підстав звільнення зі служби) було предметом розгляду Конституційним Судом України (надалі - КСУ).

У своєму рішенні від 22.04.2020 року (справа №3-р(І)/2020) Конституційний Суд України дійшов висновку щодо конституційності пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, КСУ виходив з того, що передбачені частиною першою статті 97 Закону різні підстави та умови для призначення й виплати поліцейському або іншій особі одноразової грошової допомоги в разі смерті (загибелі) поліцейського, встановлення його інвалідності або часткової втрати працездатності не можуть розглядатися у розумінні частин першої, другої статті 24 Конституції України як запровадження дискримінаційних відмінностей у статусі поліцейського, який набуває право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки її розмір обумовлений насамперед ступенем тяжкості негативних для життя і здоров`я поліцейського наслідків.

Також КСУ виходив з того, що право на одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності не є конституційно визначеним правом поліцейського. Саме тому Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні, формуючи законодавчу основу для забезпечення соціального захисту правоохоронців, у тому числі поліцейських, які виконують важливі для держави функції із забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також членів їхніх сімей, має у межах конституційних приписів дискреційні повноваження у частині визначення підстав та умов призначення і виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності вказаним категоріям осіб.

Підсумовуючи вищенаведене, Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшов висновку про те, що оскільки пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ не передбачено можливість виплати допомоги поліцейським, які звільнились зі служби за власним бажанням, навіть за умови, що на час звільнення їм було встановлено інвалідність, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті такої допомоги.»

У рішенні Конституційного Суду від 22.10.2020 року 12-р/2020 також відзначено про те, що на відміну від пенсій з інвалідності, одноразова грошова допомога, передбачена ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», є соціальною виплатою та належить до одного із видів соціальної допомоги. Передбачена цією статтею допомога, є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності. Проте право на одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності не є конституційно визначеним правом поліцейського, а приписи ч.1 ст.46 Конституції України не гарантують виплату одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі.

З огляду на те, що звільнення поліцейського зі служби в поліції відбувається внаслідок обставин, які виникли на момент проходження ним служби в поліції та унеможливлюють подальше її проходження, незалежно від його волі, державою відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.97 вказаного Закону передбачене здійснення разової соціальної виплати за умови, що набуте поліцейським захворювання призвело до отримання ним інвалідності.

Конституційний Суд у своєму Рішенні вказав, що п.1- 6 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний та такий, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, до яких належать смерть (загибель) поліцейського; визначення поліцейському інвалідності, часткова втрата поліцейським працездатності без визначення інвалідності.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачу дійсно було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції протягом шести місяців після його звільнення, але звільнений він був не через хворобу, а за власним бажанням.

Натомість однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок саме захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

А тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VІІІ не передбачено можливість виплати допомоги поліцейським, які звільнились зі служби за власним бажанням, відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті такої допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Масловського Миколи Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.