Справа № 520/8855/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 р. Справа № 520/8855/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 (суддя Сагайдак В.В.; м. Харків) по справі № 520/8855/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.08.2020 року №002773201 в частині застосування штрафу у сумі 200 000 грн. 00 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.08.2020 року № в частині застосування штрафу у сумі 500 000 грн.00 коп.;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12.04.2021 №70987-13.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.08.2020 року № в частині застосування штрафу у сумі 500 000 грн.00 коп.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 12.04.2021 №70987-13 в частині суми штрафу 500000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України () суму сплаченого судового збору в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень).

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неправильному застосуванні норм матеріального права, а саме: статей 15, 17 Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а також з порушенням норм процесуального права, а саме: ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 в частині задоволених позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що за наслідками проведеної фактичної перевірки позивача було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 04.07.2019 по 24.07.2019 здійснював оптову торгівлю пальним з акцизного складу (уніфікований номер 1010272) без наявності відповідної ліцензії. Відповідальність за наведене порушення передбачена абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, а розмір фінансової санкції становить 500 000 гривень. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивачем здійснювалася не оптова, а роздрібна торгівля. Вказує, що позивач реалізовував пальне юридичним особам, а отже суб`єктам господарювання, які для цілей застосування положень Закону № 481, не вважаються споживачами. При цьому, варто враховувати, що у разі, якщо у подальшому суб`єкт господарювання використовує пальне виключно для власних потреб, то таке використання у будь-якому випадку не може вважатися некомерційним використанням. Отже, висновок контролюючого органу про те, що у спірних правовідносинах позивачем здійснювалася саме оптова торгівля пальним є обґрунтованим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

04.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 311 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно зі ст. 257, 262 КАС України, вищезазначена категорія справ розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, апеляційний розгляд зазначеної категорії справ незначної складності, які розглянуто судом першої інстанції в спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 311 КАС України, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

З огляду на предмет розгляду у цій справі, суб`єктний склад учасників, наявність у матеріалах справи доказів для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи, а також відсутність обґрунтувань необхідності розгляду справи з повідомленням учасників справи, колегія суддів не вбачає підстав розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у цій справі сторонам була надана можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами, подати відзив на апеляційну скаргу, повідомити суд про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін задоволенню не підлягає, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фахівцями контролюючого органу у період з 29.07.2020 по 31.07.2020, на підставі наказу від 23.07.2020 № 2341, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, здійснено фактичну перевірку господарського об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_1 за період діяльності суб`єкта господарювання з 01.07.2019 по день закінчення перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 03.08.2020 № 1098/20-40-32-01- 08/.

Перевіркою встановлено порушення:

- здійснення оптової торгівлі ФОП ОСОБА_1 через автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_2 , пальним з 01.07.2019 по 24.07.2019 без наявності ліцензії на оптову торгівлю;

- п`ять резервуарів для зберігання пального, на яких рівноміри лічильники, та відповідно п`ять паливогазороздавальних колонок, які обладнані витратомірами лічильниками з 01.04.2020 по 29.06.2020 без реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівномірів лічильників, реєстрація здійснена 30.06.2020.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 27.08.2020 року № , яким до позивача застосовано штраф у сумі 500 000 грн.00 коп., та податкове повідомлення-рішення від 27.08.2020 року №002773201, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 200 000 грн.

12.04.2021 ГУ ДПС у Харківській області винесено податкову вимогу № 70987-13 відносно позивача на суму податкового боргу в розмірі 699995,23 грн.

Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт здійснення позивачем у період з 01.07.2019 по 24.07.2019 оптової торгівлі пального без наявності ліцензії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 за № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР в редакції на час проведення перевірки).

За визначенням, яке наведено в абзаці 57 статті 1 Закону № 481/95-ВР, оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, імпорт і оптова торгівля алкогольними напоями здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на оптову торгівлю. Експорт алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності на підставі ліцензії на виробництво або ліцензії на оптову торгівлю Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною 6 ст. 15 Закону № 481/95-ВР встановлено річну плату за ліцензії на право оптової торгівлі у розмірі: пальним, за наявності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 5000 гривень за кожне таке місце; пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 10000 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва (ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Отже, Закон № 481/95-ВР передбачає здійснення суб`єктами господарювання всіх форм власності оптової та роздрібної торгівлі пальним за наявності ліцензії.

За порушення вимог законодавства щодо наявності ліцензії суб`єктами господарювання всіх форм власності оптової та роздрібної торгівлі пальним несуть відповідальність.

Так, частиною 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії у розмірі 500000 гривень.

Матеріали справи свідчать, що підставою для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення від 27.08.2020 року № слугували висновки контролюючого органу про те, що позивач у період з 04.07.2019 по 24.07.2019 здійснював оптову реалізацію пального на адресу: Приватного підприємства приватної агрофірми "Злагода" - акцизні накладні від 04.07.2019 у кількості 1 233, 57 л, від 05.07.2019 у кількості 8 264, 28 л, від 16.07.2019 у кількості 6 324,94 л, від 17.07.2019 у кількості 4 129,9 л, від 23.07.2019 у кількості 900, 65 л; Селянського фермерського господарства "Мост" - акцизна накладна від 09.07.2019 у кількості 5 918,12 л; Товариства з обмеженою відповідальністю "Борова - Агро" - акцизна накладна від 17.07.2019 у кількості 1 002,41 л; Фермерського господарства "Барабашово Плюс" - акцизна накладна від 19.07.2019 у кількості 8 112,04 літрів. Натомість, позивач отримав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, від 25.07.2019 реєстраційний № 00244, терміном дії з 25.07.2019 до 25.07.2024.

Як встановлено судом, позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер № 1900330 від 01.07.2019, дійсна з 01.07.2019 до 01.07.2024. Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля пальним (код 47.30).

На час виникнення спірних правовідносин, з 01.07.2019 по 24.07.2019 та на час перевірки діяла норма від 23.11.2018 щодо оптової торгівлі пальним:

"оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктами господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам";

На момент складання Акту перевірки 03.08.2020 була дійсна норма закону від 18.12.2019 щодо роздрібної торгівлі пальним:

"роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/ автогазозаправної станції/ газонаповнювальної станції/ газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів".

Отже, згідно зазначеної норми закону, для кваліфікуючої ознаки роздрібної торгівлі пальним є продаж або відпуск пального з автозаправної станції, або через паливороздавальні колонки, та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів

На час виникнення спірних правовідносин, з 01.07.2019 по 24.07.2019 була дійсна норма закону від 23.11.2018 щодо роздрібної торгівлі пальним:

«роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/ газонаповнювальної станції/ газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки;

Відповідно до змісту наведеної норми закону, для кваліфікуючої ознаки роздрібної торгівлі пальним є продаж або відпуск пального з автозаправної станції через паливороздавальні колонки.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 01.07.2019 по 24.07.2019 позивач ОСОБА_1 здійснював реалізацію пального через автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_2 , через паливороздавальні колонки. Зазначене свідчить про те, що у перевіряємому періоді позивачем здійснювалась роздрібна торгівля пальним, що відповідає основному виду діяльності останнього, за наявності для того відповідної ліцензії.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у спірному періоді позивач здійснював оптову реалізацію пального, оскільки реалізовував пальне юридичним особам, а отже суб`єктам господарювання, які не вважаються споживачами, колегія суддів відхиляє з підстав того, що відповідач до спірних правовідносин, які мали місце у період з 01.07.2019 по 24.07.2019, безпідставно застосовує положення ст. 1 Закону 481/95, в редакції Закону України від 18.12.2019 № 391-ІХ, який набрав чинності з 29.12.2019, та яким визначення терміна "роздрібна торгівля пальним" доповнено словами "та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів".

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів на підтвердження викладених у акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, а саме, що позивач у спірний період здійснював оптову торгівлю пальним, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.08.2020 року № в частині застосування штрафу у сумі 500 000 грн.00 коп., а також податкової вимоги від 12.04.2021 № 70987-13 в частині суми штрафу 500000 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі № 520/8855/21 - залишити без змін в частині задоволених позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова