Справа № 640/19777/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 грудня 2021 року м. Київ№ 640/19777/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доСолом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 49)
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність начальника Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо відмови у наданні відповіді на пункти 3-9 прохальної частини адвокатського запиту від 03 липня 2020 року №1/03/07 та у ненаданні відповідної інформації та зобов`язати начальника Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надати адвокату Рогожуку Сергію Леонідовичу відповідь на адвокатський запит від 03 липня 2020 року №1/03/07, в т.ч. запитувану в ньому інформацію та копії документів.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідь на адвокатський запит надано листом без підпису відповідальної посадової особи, з порушенням строків, встановлених частиною 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, представнику позивача відмовлено в наданні інформації, яка була предметом адвокатського запиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує подане клопотання представника позивача про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2019 року між адвокатом Рогожуком Сергієм Леонідовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, пунктом 1.1 якого передбачено, що адвокат зобов`язується надати правову допомогу за окремими дорученнями клієнта.

Бажаний результат полягає у представництві, захисті прав та інтересів клієнта в органах державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах, організаціях, страхових компаніях, банках, правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби та судах всіх рівнів при розгляді цивільних, кримінальних, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення. Клієнт відповідно до цього договору має право давати адвокату окремі доручення на представництво інтересів, вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів. Такі доручення можуть узгоджуватися сторонами у письмовій формі (п.п. 1.2-1.3 договору).

На виконання усного доручення позивача згідно договору про правову допомогу адвокатом Рогожуком С.Л. 07 липня 2020 року направлено начальнику Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції в м. Києві адвокатський запит вих. №1/03/07 від 03 липня 2020 року, в якому просив:

- повідомити, чи призначались органом досудового розслідування та проводились в період з 28 листопада 2016 до передачі справи до суду будь-які експертизи, об`єктом яких був автомобіль марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (не вказуючи які саме);

- якщо так, то повідомити, чи були виявлені на даному автомобілі сліди вчинення злочину, які збереглися (не зазначаючи які саме);

- надати завірений належним чином витяг з Книги обліку речових доказів Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві з відповідними записами, що стосуються автомобіля марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за період з 28 листопада 2016 року по теперішній час;

- повідомити, чи передавався автомобіль марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , слідчим, у чиєму провадженні перебувало кримінальне провадження № 0014191 від 28 листопада 2016 року, будь-кому на зберігання;

- якщо так, то повідомити коли та кому та надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт передачі автомобіля марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , третім особам;

- повідомити, хто був персонально відповідальним Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві за зберігання автомобіля марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та надати належним чином засвідчені копії розписки та документу про технічний стан вказаного автомобіля, що передбачені п. 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125;

- повідомити, чи проводилися у Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві керівником слідчого підрозділу в період з 28 листопада 2016 року по теперішній час щоквартальні перевірки стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку;

- якщо так, повідомити чи виявлялися порушення щодо порядку обліку, зберігання та руху речового доказу - автомобіля марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- повідомити місце знаходження автомобіля марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , надавши на ім`я ОСОБА_1 та адвоката Рогожука Сергія Леонідовича відповідні документи на право огляду вказаного транспортного засобу з метою перевірки його технічного стану.

В додаток до зазначеного адвокатського запиту додано: копію ордера; копію листа Центральної міжрегіональної філії Державного підприємства «Інформ-ресурси» від 13 вересня 2018 року №59/01-18; копію листа Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві від 06 червня 2019 року №31/26-339Аз; копію листа Територіального сервісного центра №8048 РСЦ МВС в місті Києві від 28 лютого 2020 року №8048/272; копію ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року.

У відповідь на вищевказаний адвокатський запит Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві листом від 20 липня 2020 року №285А/328/55-20 повідомило, що 23 лютого 2017 року кримінальне провадження №0014191 від 28 листопада 2016 року було направлено до київської місцевої прокуратури №9 міста Києва для затвердження обвинувального акту та подальшого направлення до суду. До Солом`янського управління поліції вищевказане кримінальне провадження не поверталось. Враховуючи дані обставини, надати відповідь на питання не представляється можливим.

Позивач, вважаючи, що така відповідь є фактично бездіяльністю щодо розгляду адвокатського запиту, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є застосування статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і кримінальних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 914/2006/17.

Поряд із цим, як зазначалося, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є також і вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша стаття 1 Закону № 2939-VI).

З огляду на пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідач, реалізуючи свої повноваження, наділений правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону № 2939-VI.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач вважає протиправними дії відповідача, які виявилися у ненаданні належної відповіді на адвокатський запит.

Відповідно до листа Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 20 липня 2020 року №285А/328/55-20, 23 лютого 2017 року кримінальне провадження №0014191 від 28 листопада 2016 року було направлено до київської місцевої прокуратури №9 міста Києва для затвердження обвинувального акту та подальшого направлення до суду. До Солом`янського управління поліції вищевказане кримінальне провадження не поверталось.

Так, у межах кримінального провадження, яке складається зі стадій досудового розслідування і судового провадження, під час здійснення процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, здобуваються, фіксуються й оформляються відомості та документи про фактичний й юридичний склад діяння, яке посягає на об`єкти захисту права.

Проте, відомості про кримінальне правопорушення (про злочин), обставини його скоєння, про процесуальні дії у зв`язку із вчиненням такого діяння, про конкретний склад суб`єктів одного чи кількох кримінальних проваджень, про статус, права та обов`язки учасників таких відносин, про стадії та етапи кримінального провадження, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, про порядок вчинення процесуальних дій, пов`язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України та оскарження рішення, дій чи без діяльності органів державної влади, їх посадових осіб у зв`язку з наданням такої допомоги та інші відомості, які охоплюються предметом кримінально-правового регулювання, за змістом, значенням, сферою виникнення та функціонування, за причинами виникнення, за правовим механізмом регулювання цих відносин, за способом і джерелами встановлення відомостей про вчинення забороненого нормами закону України про кримінальну відповідальність діяння, або виконання процесуальний дій у зв`язку із вчиненням діяння, не можуть ототожнюватися й охоплюватися загальним поняттям інформації в сенсі положень Закону.

Відомості і документи в кримінальному провадження - це конкретне індивідуально виражене знання чи річ про подію порушення об`єкта права, який перебуває під охороною кримінально-правової норми права. Ці відомості встановлюються спеціальними процесуальними засобами. За їх допомогою відбувається вирішення справи, під яким у кримінально-правовому значенні може розумітися встановлення наявності або відсутності події із зовнішніми і внутрішніми ознаками, які мають певне кримінально-правове значення, а також застосування до події відповідної правової норми через пізнання її шляхом тлумачення або аналогії.

Інформація про подію кримінально-караного діяння та його наслідки із джерела фактичних відомостей про якусь частину події набуває ознак джерела доказу після перетворення, трансформації цієї інформації шляхом застосування процесуальних дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Процесуальні дії провадяться в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Вони провадяться за наявності для цього відповідних підстав та передумов, передбачених законом. Вони не можуть провадитися за межами кримінального провадження. Сторона обвинувачення не повинна порушувати прав особи, щодо якої здійснюється процесуальна дія. Особа яка вважає, що під час досудового розслідування, яке провадиться на території України, або під час здійснення процесуальної дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України), має право оскаржити рішення, дія чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до суду.

За змістом частини 2 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Таким чином, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною 1 статті 222 Кримінального процесуального кодексу України.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про відкриття кримінального провадження №0014191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року (провадження №1-кс-16320/16) у справі №760/20976/16-к накладено арешт на майно та документи, виявлені 28 листопада 2016 року в ході огляду місця події, що проводився за адресою: м. Київ, вул. Кільцева Дорога, 4а, а саме: автомобіль марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, 2006 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «LEXUS GX 470» чорного кольору, державні номерні знаки НОМЕР_1 .

Зміст надісланого відповідачу адвокатського запиту вих. №1/03/07 від 03 липня 2020 року свідчить, що він стосується надання інформації по кримінальному провадженню №0014191, яка мала місце в період з 28 листопада 2016 року до передачі справи до суду, тобто стосується інформації, яка містить таємницю досудового розслідування, як такої, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI ) визначає, що адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина перша стаття 24 Закону № 5076-VI).

За приписами статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

З огляду на встановлені судом обставини справи, адвокатом до відповідача був спрямований саме адвокатський запит у відповідності та порядку ст. ст. 20, 24 Закону № 5076-VI. Спрямування таких запитів, є реалізацією адвокатом свого права визначеного цим Законом.

Наведені законодавчі положення дають підстави стверджувати, що подання адвокатом адвокатського запиту до органу державної влади про надання певної інформації на підставі положень Закону № 5076-VI не робить і не надає такому зверненню форми та якості критерія, що сам по собі визначає форму судочинства, оскільки професійні права адвоката й вибір видів та способів здійснення адвокатської діяльності корелюються умовами природи спірних правовідносин, у яких адвокат у відповідній формі та порядку надає послуги клієнту. Інакше кажучи, якщо адвокат захищає особу, яку звинуватили у злочині, або надає правову допомогу свідку у кримінальному провадженні (пункт 2 частина перша статті 66 КПК України), представляє інтереси фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, його повноваження адвоката мають здійснюватися з урахуванням положень процесуальних норм права, які регулюють порядок звернення за захистом від стверджуваного порушення права і відповідно професійні права адвоката, як представника (захисника, репрезентанта) клієнта.

Виходячи з наведених правових норм та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між адвокатом позивача та відповідачем щодо зобов`язання останнього на адвокатський запит надати відповідь та можливість ознайомитися з певними відомостями кримінальної справи, не може бути публічно-правовими у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладений в постановах від 29 квітня 2020 року по справі № 826/2106/17 (провадження № 11-1055апп19) та від 16 січня 2019 року по справі № 686/23317/13-а (провадження № 11-1193апп18) щодо застосування відповідних норм права при вирішенні спірних правовідносин. При вирішенні подібних за своєю правовою суттю правовідносин Великою Палатою Верховного Суду зроблені аналогічні висновки. Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити в рамках кримінальної справи не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття «судом, встановленим законом», суд апеляційної інстанції, з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках іншого судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції відносно зазначених у даній справі спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені в подібних правовідносинах, висновки викладені також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі № 826/11699/18 (адміністративне провадження № К/9901/16573/19) суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 826/2106/17 (провадження № 11-1055апп19), що положення процесуальних законів про передачу справу до суду відповідної юрисдикції не можуть бути застосовані, позаяк до провадження, яке здійснюється за правилами кримінального процесуального законодавства, не можуть направлятися для розгляду звернення у формі позовної заяви. КПК України не передбачає оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування шляхом подання позовної заяви, які притаманні для інших видів судочинства. Відсутність у КПК України позовної форми оскарження рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора унеможливлює й передачу цієї справи до суду кримінальної юрисдикції за наслідками касаційного перегляду.

До сказаного слід додати, що доповнення про передачу справи до суду відповідної юрисдикції після рішення про закриття провадження справи в тій юрисдикцій, у якій вона була розглянута, Законом № 460-IX були внесені до Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного процесуального та Господарського процесуального кодексів України, але не в КПК України, що своєю чергою дає підстави вважати, що передача справи з підстав, передбачених статтею 354 КАС України, має відбуватися в межах юрисдикцій, які регулюються цими Кодексами.

Суд не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.

В частині посилання представника позивача на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі №826/7244/18, суд вважає недоречним таке посилання оскільки вказаним висновком Великої Палати Верховного Суду викладено позицію, аналогічну тій, якої дотримується суд при розгляді цієї адміністративної справи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.04.2020 року у справі №826/7244/18 зазначено, що інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи. КПК України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження, до яких належить, зокрема, адвокат, до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 222 КПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №826/7244/18 зазначає, що інша частина запитуваної інформації, яку просив надати позивач, є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні та містить таємницю досудового розслідування, отримати яку позивач як адвокат може виключно в порядку, визначеному КПК України.

З урахуванням того, що у справі, яка розглядається судом запитувана адвокатом інформація стосується процесуальних дій, які були вчинені відповідачем у рамках кримінального провадження, яке здійснюється компетентними органами, а тому, в даних правовідносинах застосовуються висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 826/2106/17 (провадження № 11-1055апп19), яка є типовою до даних правовідносин.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №640/19777/20 за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук