Справа № 420/4974/21
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 420/4974/21

адміністративне провадження № К/9901/44061/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №420/4974/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просив про: зобов`язання відповідача виплатити йому середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за період з 22 серпня 2017 року по 01 березня 2021 року виходячи з розміру посадового окладу інспектора Одеської митниці Держмитслужби на час здійснення розрахунку, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 2021 рік, враховуючи при цьому положення законодавства України щодо компенсації втрати частини доходів громадян у зв`язку з затримкою термінів їх виплати (Закон України «Про оплату праці», Закон України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2021 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року позов задоволено частково. Суд стягнув з Одеської митниці Держмитслужби на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року у справі №815/6611/13-а за період з 21 серпня 2017 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 57231,69 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань). В решті позову було відмовлено.

Також суд допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Одеської митниці Держмитслужби середнього заробітку за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року у справі №815/6611/13-а за один місяць в розмірі 1367,31 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, м. Одеса, 65078, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року у справі №815/6611/13-а за період з 22.08.2017 року по 28.02.2021 року у розмірі 83731,46 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань).

Зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з затримкою термінів їх виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 22 серпня 2017 по дату проведення виплати середнього заробітку за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року у справі №815/6611/13-а.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції в частині, позивачем 02 грудня 2021 року через систему «Електронний суд» подано касаційну скаргу.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі позивач підставою касаційного оскарження вказує пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Вказаний пункт передбачає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Натомість, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: Верховним Судом не визначалось з якою саме подією пов`язана виплата середнього заробітку у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника відповідно до положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати».

Суд зауважує, що наведене обґрунтування підстав касаційного оскарження підпадає під пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не вказав яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №420/4974/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя О.А. Губська