Справа № 683/3540/21
Суддя: Сагайдак І. М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3540/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів справу №683/3540/21, 2-а/683/41/2021 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №857435 від 28 жовтня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 28 жовтня 2021 року він на автомобілі Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Залізнична в м. Старокостянтинів та був зупинений інспектором СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Воробей П.П., який повідомив, що він порушив правила обгону, а саме не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Зазначає, що він заперечив факт вчинення вказаного правопорушення та попросив поліцейського надати йому відповідні докази, які б підтверджували, що він порушив правила здійснення обгону, однак таких доказів надано не було. Після цього поліцейський звернув увагу, що на лобовому склі його автомобіля наявна тріщина та повідомив, що експлуатація автомобіля з таким пошкодженням забороняється, на що він знову заперечив, вказуючи, що п.31.4 Правил дорожнього руху не передбачає такої несправності як тріщина лобового скла, за наявності якої забороняється експлуатація транспортного засобу. В подальшому поліцейський пред`явив вимогу надати йому для огляду поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що він відмовив, оскільки причиною зупинки транспортного засобу було порушення правил обгону, а не перевірка наявності у нього чинного полісу страхування.

Тому вважає, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він не зобов`язаний був пред`являти, оскільки жодних правил дорожнього руху він не порушував, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач - Хмельницьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання 03.12.2021 року судової повістки, в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов до суду не подавав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України при розгляді справ, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких умов згідно з ч.4 ст.229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2021 року інспектором СРПП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Воробей П.П. винесено постанову серії БАА №857435, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 28 жовтня 2021 року о 09 годині 39 хвилин керував автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Залізнична,1 в м. Старокостянтинів Хмельницької області не маючи при собі (не пред`явив) діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із даної постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із проханням її скасувати, як незаконну.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оцінюючи доводи позивача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частинною 3 вказаної статті визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Так, у пп.ґ) п.2.1. Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Проте, пунктом 2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язково має передувати порушення водієм Правил дорожнього руху, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Положеннями ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної

постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що перед його зупинкою поліцейським, він дійсно допустив порушення Правил дорожнього руху, відповідачем жодних доказів суду не надано.

Ненадання суду таких доказів свідчить про те, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема порушення порядку здійснення обгону та порушення правил експлуатації транспортного засобу, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в тому числі страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи

бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, всупереч вищенаведеним правовим нормам чинного законодавства, відповідачем не було дотримано вимог ст.283 КУпАП, а також не надано будь-яких доказів, які б зафіксували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскільки відповідачем не надано доказів підстав поважності причин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , які передбачені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому постанова серії БАА №857435 від 28 жовтня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України є незаконною та підлягає скасуванню.

Оскільки при подачі даного позову ОСОБА_1 звільнявся від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.77, 243-244, 268, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії БАА №857435 від 28 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, скасувати, а провадження по справі - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено 15 грудня 2021 року.

Суддя: