Справа № 360/812/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/812/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Солодовнікова О.П.,

представника третьої особи Матусевича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - відповідач, УДАІ ГУМВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення УДАІ ГУМВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, відносно ОСОБА_1 , акту № 8/1ЛК (Форма Н-5*) від 16.01.2021;

- визнати протиправну бездіяльність УДАІ ГУМВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії відносно ОСОБА_1 в частині не складання акту нещасного випадку за формою Н-1;

- зобов`язати УДАІ ГУМВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 17.12.2020, провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 27.05.2015 в м. Попасне, Луганської області із заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 під час несення ним служби по охороні громадського порядку, а саме: на вул. Миронівській м. Попасне, Луганської області з урахуванням правової позиції суду, висловленої у рішенні суду, та скласти акти форми Н-5* та Н-1*, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проходив службу з 01.10.1990 по 06.11.2015 в УДАІ ГУМВСУ у Луганській області та був звільнений зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію». Згідно з довідкою № А-1673 від 20.01.2020 позивач в період з 20.05.2014 по 26.12.2014, з 27.12.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції.

17.12.2020 позивач з рапортом звернувся до відповідача про розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 27.05.2015.

16.01.2021 за формою Н-5* був складений акт № 8/1ЛК розслідування нещасного випадку, що стався 27.05.2015 із заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1

На думку позивача прийняте відповідачем рішення, зокрема акт № 8/1ЛК, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З приводу вказаних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом за захистjv своїх прав, які вважає порушеними відповідачем.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву (а.с. 72-80), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю з таких підстав.

17.12.2020 від позивача на адресу ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України у Луганській області надійшов рапорт від 17.12.2020 про проведення розслідування та надання актів розслідування нещасного випадку, що стався 27.05.2015 в м. Попасне, Луганської області із заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньопатрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 під час несення ним служби з охорони громадського порядку, а саме на вул. Миронівській м. Попасне Луганської області.

Проте, про факт нещасного випадку позивач не повідомив негайно безпосереднього керівника чи іншу посадову особу підрозділу, як це передбачено п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

Комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено, що 26.05.2015 у складі зведеного загону заступник командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, підполковник міліції ОСОБА_1 спільно з командиром роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, підполковником міліції ОСОБА_2 несли службу в м. Попасне Луганської області з охорони громадського порядку та публічної безпеки в нічний час. Приблизно о 04.00 годині 27.05.2015 в м. Попасне Луганської області на відкритій ділянці місцевості на вулиці Миронівській з боку тимчасово окупованої території Луганської області, орієнтовно з міста Первомайськ, відбувся артилерійський обстріл м. Попасне, під який попали ОСОБА_1 та ОСОБА_2

27.05.2015 на ім`я начальника Попаснянського РВ ГУМВС України в Луганській області надійшов рапорт командира роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковника міліції ОСОБА_2 про те, що 27.05.2015 року він разом з екіпажем під час несення служби потрапили під артилерійський обстріл. В рапорті він зазначив, що під час обстрілу ніхто з працівників не постраждав.

До того ж, з наданого пояснення ОСОБА_2 також вбачається, що внаслідок обстрілу ніхто не постраждав.

Відповідно до листів медичних установ, які надійшли до відповідача на запити, здійснені в ході службового розслідування, ОСОБА_1 у них на лікуванні не перебував, лікарняний лист йому не надавався, отже відсутні підстави для проведення розслідування нещасного випадку.

В свою чергу, встановлені в ході розслідування факти не надають змоги скласти об`єктивні акти розслідування нещасного випадку, що стався 27.05.2015 з заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, підполковником міліції ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником Головного управління Національної поліції в Луганській області до канцелярії суду надані пояснення (а.с. 63 - 68), в яких вказується про необґрунтованість позовних вимог, наводяться аналогічні доводи та аргументи, що відповідають тим, які викладені відповідачем у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 40, 41).

Ухвалою суду від 19.04.2021 задоволено клопотання позивача про виклик свідків, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання (а.с. 52, 53).

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Луганській області (вулиця Вілєсова, 1, місто Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400) (а.с. 57, 58).

Ухвалою суду від 01.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 117).

Ухвалою суду від 30.06.2021 зупинено провадження у справі, а ухвалою суду від 25.08.2021 провадження у справі поновлено (а.с. 127, 166).

Ухвалою суду від 27.08.2021 зупинено провадження у справі (а.с. 181).

Ухвалою суду від 11.11.2021 провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи у відкритому судовому зсіданні (а.с. 203).

В судовому засіданні позивач надав пояснення, відповідно до яких 26.05.2015 в складі зведеного загону він ніс службу в м. Попасне з охорони громадського порядку та публічної безпеки в нічний час. 27.05.2015 близько 04.00 години їх екіпаж, в складі якого був і ОСОБА_2 , потрапив під артилерійський мінометний обстріл. Склад екіпажу залишив автомобіль. Потім позивач почув сильний вибух поряд та втратив свідомість. Коли отямився, поряд з ним нікого не було. Про те, що трапилось пізніше розповів іншим членам екіпажу. Наступного дня він звернувся до лікаря ОСОБА_3 , яка призначила амбулаторне лікування, маніпуляції на дому у позивача проводила медична сестра ОСОБА_4 .

Представник третьої особи підтримав доводи, викладені в поясненнях, вказавши на необґрунтованість позовних вимог та недоведеність самого факту заподіяння шкоди позивачу, оскільки ані в ході службового розслідування, ані в ході судового розгляду справи не було досліджено належних прямих доказів вказаного факту. Він зауважив, що позивач з приводу отримання травми до свого керівництва з рапортом в 2015 році не звертався, а всі дії, спрямовані на підтвердження такого факту здійснені позивачем вже майже через 5 років після вказаного події обстрілу, що викликає сумніви у дійсності факту отримання такої травми позивачем саме під час обстрілу. Крім того, записи медичної картки позивача про отримання черепно-мозкової травми були здійснені лікарем не на прийомі в поліклініці, а в результаті звернення позивача до лікаря в приватному порядку, що підтверджено матеріалами службового розслідування. При цьому сам факт звернення позивача до медичної установи, в якій працювала такий лікар, вказана медична установа заперечує відповідно до матеріалів, зібраних в ході розслідування нещасного випадку. Отже записи медичної картки позивача є недостовірними доказами. Крім того, саме військово-лікарська комісія, а не вказаний лікар-невропатолог наділена повноваженнями щодо встановлення причинно-слідчого зв`язку між фактом отримання діагностованої травми та підставами її отримання. Член екіпажу позивача ОСОБА_2 в ході розслідування нещасного випадку підтвердив, що під час обстрілу ніхто не постраждав, про що ним своєчасно одразу після такої події було складено рапорт. Тому не виключено факт, що така травма могла бути отримана позивачем і за інших обставин. Крім того представник третьої особи зазначив, що в разі оформлення акту Н-1 про нещасний випадок комісією відповідача, обов`язок виплати одноразової допомоги позивачу у зв`язку з травмою виникне саме у третьої особи, а не у відповідача. Позивачу вже сплачена одноразова допомога у зв`язку зі звільненням з поліції.

Свідок ОСОБА_5 надав суду показання, зазначивши, що йому зі слів інших осіб (від кого саме він не пам`ятає) стало відомо про те, що позивачу після обстрілу було зле, а під час обстрілу він втратив свідомість. Сам він його під час обстрілу не бачив, бо знаходився в іншому місці в складі іншого екіпажу.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що в травні 2015 року вона працювала в складі медичного персоналу стаціонарного відділення КНП «Старобільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». Після огляду позивача лікарем - невропатологом ОСОБА_3 , що відбулось в стаціонарному відділенні, йому було призначене лікування на дому. ОСОБА_4 на прохання лікаря ОСОБА_3 та позивача проводила медичні маніпуляції позивачу за призначенням лікаря в нього на дому близько 10 днів.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Позивач проходив службу з 01.10.1990 по 06.11.2015 в УДАІ ГУМВСУ у Луганській області та був звільнений зі служби в поліції, відповідно до Закону України «Про національну поліцію». Згідно з довідкою № А-1673 від 20.01.2020 в період з 20.05.2014 по 26.12.2014, з 27.12.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 позивач брав участь в Антитерористичній операції (а.с. 12).

17.12.2020 від позивача на адресу ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України у Луганській області надійшов рапорт від 17.12.2020 (а.с. 82) про проведення розслідування та надання актів розслідування нещасного випадку, що стався 27.05.2015 в м. Попасне Луганської області із заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, підполковником міліції ОСОБА_1 під час несення ним служби з охорони громадського порядку, а саме: на вул. Миронівській м. Попасне, Луганської області.

Відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України у Луганській області від 18.12.2020 № 2 «Про проведення службового розслідування» (а.с.81), на виконання вимог наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах МВС України», з метою встановлення обставин і причин, що призвели до нещасного випадку, який стався 27.05.2015 із ОСОБА_1 на посаді заступника командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, вирішено провести розслідування вказаної події, з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку та за результатами розслідування оформити відповідні акти.

За результатами розслідування вказаного нещасного випадку комісією було складено акт №8/1ЛК форми Н-5, в якому комісія дійшла такого висновку: встановлені розслідуванням обставини згідно з п.2.1 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» не надають достатніх підстав для проведення розслідування нещасного випадку; всі ці факти не дають змоги скласти об`єктивний акт розслідування нещасного випадку, що стався 27.05.2015 з заступником командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області, підполковником міліції ОСОБА_1 (а.с.110-112).

В ході розслідування були зібрані такі матеріали та встановлені такі обставини.

Так, згідно з поясненнями позивача на ім`я голови ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України у Луганській області Я. Мандзюка від 15.01.2021 (а.с. 86), 26.05.2015 в складі зведеного загону він ніс службу в м. Попасне з охорони громадського порядку та публічної безпеки в нічний час. 27.05.2015 близько 04.00 години склад екіпажу разом з позивачем потрапив під артилерійський мінометний обстріл. Позивач почув сильний вибух поряд та втратив свідомість, і деякий час був непритомний. Після закінчення несення служби екіпаж прибув до Попаснянського РВ ГУМВС, де командир роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковник поліції ОСОБА_2 доповів рапортом про вказану подію. 28.05.2015 позивач звернувся до Старобільської районної лікарні неврологічного відділення та почав лікуватись. Від госпіталізації відмовився. Лікувався за місцем мешкання з 28.05.2015 по 09.06.2015.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 від 15.01.2021 (а.с. 87), що отримані в ході розслідування нещасного випадку, останній спільно з ОСОБА_1 перебував на службі в м. Попасному, де 27.05.2015 близько 04.00 загін потрапив під артилерійський мінометний обстріл, але при цьому ніхто з них не постраждав.

В поясненні ОСОБА_5 від 15.01.2021 (а.с. 88) зазначено, що він 27.05.2015 в м. Попасне знаходився на місці несення служби та чув потужні вибухи, які лунали з боку вулиці Миронівської. Пізніше він дізнався від колег, що один із екіпажів потрапив під артилерійський мінометний обстріл, внаслідок якого заступник командира взводу № 1 (м. Сватово) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковник міліції ОСОБА_1 втратив свідомість та скаржився на головний біль, тимчасову втрату слуху.

Разом з тим, згідно з рапортом командира роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Луганській області підполковника міліції ОСОБА_2 від 27.05.2015 на ім`я начальника Попаснянського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_7 (а.с. 89), 27.05.2015 він у складі зведеного загону під час несення служби потрапив під артилерійський обстріл. Під час обстрілу ніхто із співробітників не постраждав.

В ході розслідування встановлено, що за фактом артилерійського та мінометного обстрілу 27.05.2015, слідчим підрозділом Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області зафіксовано даний випадок в ЄО № 1497 від 27.05.2015, інформація приєднана до ЄРДР № 0000473 від 27.05.2015 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 258 (терористичний акт) КК України.

Відповідно до копії амбулаторної картки (а.с. 90 - 95) ОСОБА_1 28.05.2015 звертався в Старобільську районну лікарню до невропатолога. Від госпіталізації відмовився. У період з 28.05.2015 року по 09.06.2015 року лікувався амбулаторно, стаціонар на дому (а.с. 105).

До матеріалів розслідування долучено довідку КНП «Старобільського РТМО» від 28.12.2020 № 01-06/2377 (а.с. 107) про те, що звернення ОСОБА_1 зафіксовано в амбулаторній картці 28.05.2015 року лікарем невропатологом ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься запит на ім`я головного лікаря КНП «Старобільського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» О. Антоненко від 24.12.2020 № 44 щодо надання інформації відносно перебування ОСОБА_1 на лікарняному та копії довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського з 28.05.2015 по 09.06.2015 (а.с. 103).

На даний запит отримано відповідь, викладену в листі від 24.12.2020 №587 (а.с.104), згідно якої начальник сектору превенції Старобільського ВП ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_1 за медичною допомогою 28.05.2015 не звертався, довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського не надавалась.

08.12.2020 позивач звернувся до старшого слідчого 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях Р. Стельмаша з заявою про залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні за вказаною подією. Цього ж дня позивача допитано в якості свідка, про що складено протокол допиту свідка від 08.12.2020 (а.с.84).

Згідно з листом генерального директора КНП «Старобільське РТМО» від 11.01.2021 № 01-06/53 Г. Горбаченко, начальник сектору превенції Старобільського ВП ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_1 на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не перебував, на лікарняному листку з 27.05.2015 по 09.06.2015 в КУ «Старобільське РТМО» не перебував, тому довідка про тимчасову непрацездатність за вказаний період не видавалась. Медична карта амбулаторно хворого ОСОБА_1 в центральній районній поліклініці відсутня. 28.05.2015 року ОСОБА_1 в приватному порядку звертався до лікаря-невропатолога ОСОБА_3.

Відповідно до пояснень головного лікаря КНП «Старобільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» О. Антоненко від 13.01.2021 (а.с. 106), ОСОБА_1 28.05.2015 до їхнього центру не звертався, а виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.12.2020 № 027/о вона надала на підставі записів з амбулаторної карти, в якій фіксуються дані лікарями, які надають первинну, вторинну та третинну медичну допомогу.

Інших обставин в ході розслідування нещасного випадку встановлено не було.

Надаючи оцінку висновкам розслідування нещасного випадку, що викладені в оскарженому акті, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694).

Статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Приписами статті 14 Закону № 2694, працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У відповідності до статті 22 Закону № 2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до вимог підпунктів 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Порядку №1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:

- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС.

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи.

Згідно з вимогами підпункту 3.8. пункту 3 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Отже, за вимогами цього порядку керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок із підлеглим йому працівником, має за своїм наказом організувати розслідування цього випадку комісією як найшвидше, щоб комісія могла безпосередньо обстежити місце та обстановку події, знайти та опитати очевидців.

Як встановлено судом, в ході розслідування нещасного випадку не з`ясовувалося питання, чи звертався позивач своєчасно до керівника підрозділу, в якому він працював з повідомленням про те, що під час обстрілу ним була отримана черепно-мозкова травма, не вживалися заходи, спрямовані на встановлення доказів такого звернення. Крім того, в пункті 2 акту не встановлено точне місце, де знаходився екіпаж позивача під час обстрілу, не наведена характеристика такого місця. В пункті 3 акту не вказано, на підставі яких саме наказів та інших розпорядчих документів позивач ніс службу з охорони громадського порядку та публічної безпеки в нічний час з 26.05.2015 по 27.05.2015 в м. Попасне Луганської області, не зазначено склад екіпажу, який потрапив під обстріл, не встановлено та не опитано очевидців події, не опитано ОСОБА_2 стосовно обставин та поведінки всіх членів екіпажу під час обстрілу. Крім того, в ході розслідування не з`ясовано тих обставин, чи мала повноваження та правові підстави лікар-невропатолог ОСОБА_3 вносити записи до амбулаторної картки позивача, якщо прийом його відбувався в приватному порядку.

Отже, зазначені обставини вказують на неповноту розслідування нещасного випадку, що є підставою для визнання оскарженого акту протиправним та скасування його судом, та також зобов`язання відповідача провести повторне розслідування такого випадку, в ході якого усунути вказані судом недоліки.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача скласти акт форми «Н-1», суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що за фактом артилерійського та мінометного обстрілу 27.05.2015, слідчим підрозділом Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області зафіксовано даний випадок в ЄО № 1497 від 27.05.2015, інформація приєднана до ЄРДР № 0000473 від 27.05.2015 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 258 (терористичний акт) КК України. Згідно з фабулою події, 27.05.2015 в м. Попасна в районі вул. Миронівська з 04-00 до 04-35 екіпаж співробітників міліції потрапив під артилерійський та мінометний обстріл з боку м. Первомайськ. Постраждалих немає (а.с. 14, 85).

08.12.2020 позивач звернувся до слідчого СБУ Стельмаш Р.М. з заявою про залучення в якості потерпілого до участі у вказаній справі (а.с.83).

Згідно з протоколом від 08.12.2020 позивача було допитано в якості свідка (а.с.84).

Відповідно до висновку експерта № 180 форми № 170/0 Старобільського районного відділення Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи, таку експертизу було проведено за постановою слідчого від 08.12.2020 в межах кримінального провадження ЄРДР № 0000473. За висновками судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_1 09.12.2020 будь-яких ушкоджень або слідів загоєнь з приводу даної травми не встановлено. За відомостями медичної документації громадянин ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 28.05.2015 по 09.06.2015. Встановлені у громадянина ОСОБА_1 тілесні ушкодження («ГЗЧМТ (мінно-вибухова від 27.05.2015 під час виконання службових обов`язків). Контузія головного мозку») слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Встановлені у громадянина ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитися у строк та при обставинах, вказаних потерпілим, тобто внаслідок вибуху снаряду під час артилерійського обстрілу (а.с. 16-17, 101-102).

Отже, такий висновок експерту у кримінальному провадженні лише констатує визначені в медичній документації позивача діагнози, визначає ступень тяжкості тілесних ушкоджень, та зі слів самого позивача обставини отримання травми, сліди якої під час медичного обстеження позивача не були встановлені, станом на дату проведення експертизи.

Згідно з свідоцтвом про хворобу № 8/2021 від 22.01.2021, за результатами медичного огляду, проведеного Військово-лікарською комісією від 22.01.2021, винесено постанову ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби: на основі статті 41 «б», 39 «а», 40 «в», 71 «б» графи 1 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції наказу МВС України № 285 від 03.04.2017 позивача визнано непридатним до служби в поліції. Захворювання: лакунарний інфаркт (05.11.2020), енцефалопатія ІІ гіпертонічна, атеросклеротична, посттравматична (Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку 27.05.2015) та інші визнані такими, що пов`язані з проходженням служби. (а.с. 18-20). Свідоцтво про хворобу не містить висновку ВЛК, що закрита черепно-мозкова травма 27.05.2015 пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 1 (без дати) щодо громадянина ОСОБА_1 , складеного на підставі його особистої заяви, в порядку надання платних послуг експертною установою, експертом зроблено висновок за поставленими перед ним позивачем питаннями, а саме:

- враховуючи обставини випадку за відомостями медичної документації (амбулаторної картки та виписних епікрізів з історій хвороби, де вказано «мінно вибухова травма») дає підставу вважати, що 27.05.2015 у ОСОБА_1 дійсно мала місце гостра закрита черепно-мозкова травма, яка могла виникнути від загального струсу тіла внаслідок вибуху (вибухів), при вищезазначених обставинах (а.с. 136-154).

Отже, такий висновок містить припущення, яке цілком грунтується на діагназі, встановленому в амбулаторній картці позивача лікарем-невропатологом.

Таким чином, враховуючи виявлені судом недоліки розслідування нещасного випадку, а також документи надані позивачем до справи, суд не знаходить підстав для зобов`язання відповідача скласти акт форми «Н-1», оскільки надані позивачем докази не усувають недоліків розслідування нещасного випадку.

Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню з зазначених вище підстав.

За встановлених судом обставин, обираючи ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується вимогами ч. 2 ст. 9 КАС України, що надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також вимогами п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, що передбачає право суду у разі задоволення позову прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справа про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

17.02.2021 укладено договір про надання правової допомоги б/н між адвокатом Солодовніков О.П. (адвокат), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (замовник), з іншої сторони (а.с. 32).

Підпунктом 3.1 пункту 3 Договору визначено, що за правову допомогу, передбачену в підпункті 1.2 Договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком № 1 до цього договору.

У відповідності до додатку №1 до Договору б/н від 17.02.2021 за правову допомогу, передбачену підпунктом 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 3000,00 грн за надання правової допомоги, складання позовної заяви про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільнення, про що додатково складається акт прийому передачі наданих послуг з зазначенням прийняття наданих послуг з виданням квитанції про отримання адвокатом грошових коштів від замовника (а.с. 33).

Послуги адвоката з питань правової допомоги прийнято позивачем згідно з актом від 17.02.2021 приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору про надання правової допомоги б/н від 17.02.2021 (а.с. 34).

Представником позивача на підтвердження оплати послуг адвоката надано квитанцію від 17.02.2021 № 7 про сплату позивачем (згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2021 №7) за надання консультацій, складання адвокатського запиту та позову, коштів у сумі 3000,00 грн (а.с. 35).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесенні судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Разом з тим, зважаючи на часткове задовлення позову, суд дійшов висновку, що витрати у справі на правничу допомогу також підлягають розподілу між сторонами, у звязку з чим на користь позивача з відповідача слід стягнути 1500,00 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то питання щодо розподілу цих судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 241-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місце реєстрації: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 37-Н; місце знаходження: 93406, Луганська область, вул. Вілєсова, 1), третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Національної поліції в Луганській області (, місце знаходження: 93406, Луганська область, вул. Вілєсова, 1), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку №8/1 ЛК від 16.01.2021 форми "Н-5", що складений комісією за наказом голови Ліквідаційної комісії Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області від 18.12.2020 № 2.

Зобов`язати Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії призначити та провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, обставини якого викладені у рапорті ОСОБА_1 від 17.12.2020 (в.х. № 9 від 17.12.2020), відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян