Справа № 620/8121/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8121/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О.,Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Хмарської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, суддя Клопот С.Л., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в Чернігівській області в якому просила:

- визнати протиправним відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлену листом від 20.07.2021 №9566-9807/Т-02/8-2500/21, призначити ОСОБА_1 з 16.06.2021 пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 28 років 01 місяць 10 днів з урахуванням пільгового її обчислення, та з урахуванням того, що з 02.03.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «б» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 16.06.2021 пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 28 років 01 місяць 10 днів з урахуванням пільгового її обчислення, та з урахуванням того, що з 02.03.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «б» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснити з 16.06.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 з 16.06.2021 пенсії за вислугу років, у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 28 років 01 місяць 10 днів, з урахуванням пільгового її обчислення, та з урахуванням того, що з 02.03.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «б» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправною та порушує її права і соціальні гарантії.

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заяву від 11.06.2021 про призначення їй, з дати реєстрації заяви пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років, яка становить 28 років 01 місяць 10 днів з урахуванням пільгового її обчислення, та з урахуванням того, що з 02.03.2021 їй призначено пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «б» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 20.07.2021 №9566-9807/Т-02/8-2500/21 Головне управління ПФУ в Чернігівській області позивача повідомлено, що відсутні підстави для призначення їй пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ .

Як убачається з матеріалів справи, позивач проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01.02.2000 по 01.03.2021, що підтверджується довідкою державної установи «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» від 15.07.2021 №279 та відображено у розрахунку вислуги років для призначення пенсії, що зберігається в її пенсійній справі.

01.03.2021 наказом державної установи «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» від 11.02.2021 №22/ОС-21 відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивач була звільнена з Державної кримінально-виконавчої служби (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Станом на дату звільнення у відповідності до вищезазначеного наказу вислуга років позивача становить: у календарному обчисленні - 21 рік 01 місяць 00 днів; у пільговому обчисленні - 28 років 01 місяць 10 днів.

Відповідно до абзацу третього підпункту «г» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393), час проходження Позивачем служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01.02.2000 по 01.03.2021 зараховано на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів (з урахуванням вислуги років на пільгових умовах у розрізі посад відображено у Довідці №279) та визначено її вислугу років в пільговому обчисленні станом на день звільнення - 28 років 01 місяць 10 днів.

Пенсійним органом було призначено позивачу пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «б» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ з 02.03.2021.

Згідно з п. «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 Закону №2262-ХІІ (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 Закону №2262-ХІІ), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

-по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Позивач зі служби звільнена після 01.10.2020, а саме 01.03.2021, а отже її вислуга для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ повинна складати 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу третього підпункту «г» пункту 3 Порядку №393, затвердженого КМ України до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.

Аналогічна правова позиція була викладена у подібній справі Верховним Судом у постанові №805/3923/18-а від 03.03.2021.

У даній справі Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 та зазначив, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Окрім того, аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Колегія суддів звертає увагу, що право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України». Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону №2262-ХІІ. Відповідно до частини четвертої статті 23 цього Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Відповідно до ст. 1 Закону №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отже, Закон №2262-ХП як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Передбачені статтею 17/1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Отже, оскільки календарна вислуга років позивача, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах відповідно до Порядку №393, становить більше 25 календарних років, а саме 28 років 01 місяць 10 днів, остання має право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ з 02.03.2021 (з наступного дня після звільнення зі служби).

При цьому, в якості календарної вислуги років, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, підлягає врахуванню вислуга, яка значиться в наказі на звільнення, як «вислуга років в пільговому обчисленні».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 14 грудня 2021 року.