Справа № 400/762/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/762/21
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Дата і місце ухвалення 20.09.2021р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. по справі №400/762/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило скасувати постанову приватного виконавця Куліченко Д.О. від 28.01.2021 року (зведене виконавче провадження №63084838) про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на загальну суму 107 028,83 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Очаківський райагрохім" подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що розмір витрат виконавчого провадження, здійснений приватним виконавцем, не підтверджений первинними документами на підставі яких можливо встановити, чи дійсно були здійснені витрати, а також не можливо встановити вартість закуплених товарів (послуг). Зазначення у постанові переліку видів таких виплат не може бути належним і достатнім доказом на підтвердження їх фактичного здійснення. Оскаржувана постанова не містить розрахунку здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено наказом №2830/5. Вважає, що надані приватним виконавцем документи, не можуть бути підставою для визнання їх належними доказами в обґрунтування витрат, оскільки такі документи не ідентифіковано із даним виконавчим провадженням і не перевірено, що саме у цьому виконавчому провадженні були використані вказані витрати. Зазначив, що фактичний розмір суми основної винагороди за наслідками вчинення виконавчих дій визначається в залежності від стягнутої суми боргу, отже відсутність стягнутої суми виключає стягнення основної суми винагороди.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішеннями Господарського суду Миколаївської області у справах №915/2359/19 від 15.06.2020р, та №915/641/19 від 02.07.2019 року, що набрали законної сили, з ТОВ «Очаківський райагрохім» на користь ПП НВП «АГРОЕНЕРГЕТИЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» стягнуто:

- грошові кошти в загальній сумі 1 641 435,67 грн., з якої 1 134 981,77 грн. - основний борг; 33 209,86 грн. - 3 % річних; 86 479,57 грн. - сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції; 386 764,47 грн. - пеня, 24 493,05 грн. - судовий збір;

- грошові кошти в загальній сумі 314 322,32 грн. з якої 266 891,74 грн. - пеня, 23 508,12 грн. - 3% річних; 19 277, 30 грн. інфляційні втрати; 4 645,16 грн. судовий збір.

23.10.2020 року та 21.11.2019 року Господарським судом Миколаївської області видано відповідні накази №915/2359/19, та №915/641/19.

18 вересня 2020 року та 12 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем прийняті постанови ВП №63084838, та ВП №63597636, якими відкрито виконавчі провадження.

12 листопада 2020 року приватним виконавцем прийнято постанову ВП №63597636 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (ЗВП №63084838).

28 січня 2021 року відповідачем прийнято постанову ЗВП №63084838 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на загальну суму 107 028,83 грн.

Не погоджуючись із сумою витрат виконавчого провадження, визначену приватним виконавцем у вказаній вище постанові, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявні у справі матеріали підтверджують визначену приватним виконавцем суму понесених витрат пов`язаних з організацію та проведенням виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №63084838, зміст та форма оскаржуваної постанови відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Особливості фінансування витрат виконавчого провадження визначені в розділі V Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 41 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (далі Інструкція №512/5) витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

У свою чергу види та розмір витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5.

Вказаним наказом визначені такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення документів виконавчого провадження; пересилання документів виконавчого провадження; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 28.01.2021р. ЗВП №63084838, суд апеляційної інстанції встановив, що останні міститься інформація про кошти витрачені приватним виконавцем на організацію та проведення виконавчих дій та складається: з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (АСВП) 138,00 грн., використання паперу 227,04 грн., копіювання та друк документів 2330,32 грн., пересилання документів виконавчого провадження (марки, конверти) 691,08 грн., канцтовари, витратні матеріали, тех. документація, експертизи, транспортні витрати та інше 103 645,39 грн.

Судова колегія зазначає, що у підтвердження обґрунтованості заявленої відповідачем до стягнення коштів витрачених на організацію та проведення виконавчих дій, в тому числі було надано акт виконаних робіт №36 від 12.11.2020р., платіжні доручення від 26.10.2020 р. №2910, від 30.11.2020р. №3059, №3060, №3061, №3062, №3063, №3064, №3065, №3066, №3067, №3068, №3069, №3070, №3071, розрахунком-розподіду №63598048 зміст яких підтверджує обґрунтованість визначену відповідачем суму витрат понесених ним в процесі організації та проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №63084838 (том 4 а.с. 178-205).

За таких обставин, судова колегія вважає, що наявними у справі матеріалами підтверджено визначену приватним виконавцем в оскаржуваній постанові суму понесених витрат пов`язаних з організацію та проведенням виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №63084838, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта на невірний обрахунок відповідачем суми основної винагороди, що підлягає стягненню на користь приватного виконавця, оскільки у даному випадку предметом спору є законність постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, а отже підстави для надання таким доводам оцінки у даній справі відсутні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність постанови приватного виконавця Куліченко Д.О. від 28.01.2021 року (зведене виконавче провадження №63084838) про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а оттак і відсутності підстав для її скасування.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р.- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук