Справа № 120/17919/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

14 грудня 2021 р. Справа № 120/17919/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дончик Віталій Володимирович, розглянувши матеріали позовної заяви Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання у вищому навчальному закладі

в с т а н о в и в :

09.12.2021 року Військова академія (м.Одеса) звернулась в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання у вищому навчальному закладі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, встановлено, що позовна заява не відповідає таким вимогам, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, 09.08.2017 року укладено контракт про проходження військової служби (навчання) між Міністерством оборони України в особі ТВО Військової академії та ОСОБА_1 .

Згідно наказу Начальника Військової академії №58-РС від 09.08.2018 року, ОСОБА_1 з 09.08.2018 року зарахований на перший курс навчання Військової академії (м.Одеса) на строк до присвоєння первинного військового звання лейтенант.

02.11.2018 року відповідача відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що підтверджується витягом із Наказу начальника Військової академії (по особовому складу) №81-РС від 02.11.2018 року.

02.11.2018 року відповідач ознайомився із загальним розрахунком відшкодування витрат, пов`язаних з утримання курсанта №1/55/1319 від 02.11.2018 року.

Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно довідки - розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м.Одеса), ОСОБА_1 зобов`язався оплати суму витрат в касу або на рахунок Військової академії (м.Одеса) до 2018 року.

Тобто, за відсутності до кінця 2018 року сплати ОСОБА_1 витрат пов`язаних з його утримання у вищому навчальному закладі, з 01.01.2019 року у позивача виникло право на стягнення таких витрат в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, строк звернення, визначений ч. 5 статті 122 КАС України сплив 02.02.2019 року, однак, позовна заява надійшла до суду 09.12.2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Так, ч. 6 ст. 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, позивач у позовній заяві просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити вищезазначений строк. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на зміну правил підсудності та строку звернення з 3 років на 1 місяць.

Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд враховує, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/20 зазначено, що «закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Так, спори про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання у вищому навчальному закладі до 03.01.2019 року розглядались в порядку цивільного судочинства зі строком позовної давності в 3 роки.

Натомість у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду (оприлюднена в ЄДРСР 03.01.2019) відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі №461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі №820/5761/15, та вказала, що такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах».

У постановах Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 400/3065/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/20 та від 17 червня 2020 року у справі № 916/1689/17 (на яку в касаційній скарзі посилається позивач) міститься висновок про те, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Наведене, дає підстави вважати, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості / підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2021 року по справі № 500/485/20.

Натомість, суд в даному випадку не вбачає підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом, з підстав наведених позивачем.

З огляду на викладене, вважаю, що підстави вказані позивачем для повновлення строку звернення до суду є неповажними, а тому позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, за наявності інших підстав для його поновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків останньої, визначених в мотивувальний частині ухвали суду.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 172 КАС України, -

у х в а л и в :

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання у вищому навчальному закладі залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович