Справа № 160/2254/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/2254/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року (головуючий суддя: Кальник В.В.) по адміністративній справі № 160/2254/21, розглянутої у спрощеному провадженні,

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Харківський національний університет внутрішніх справ (далі Університет) 16.02.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з його утриманням в Університеті в сумі 133 709, 40 грн.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову через безпідставність вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року вимоги задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь Університету витрати, пов`язані з його утриманням у сумі 43 044,24 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем ОСОБА_1 04.0.2021 року подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині задоволеного позову, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Університету не надходив.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Університету витрат, пов`язаних з утриманням в сумі 34 161,19 грн., та у задоволенні позову в цій частині відмолено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Позивачем Університетом 18.09.2021 року подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на грошове забезпечення за період з 01.09.2017 року по 23.02.2019 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням в Університеті у вигляді грошового забезпечення у розмірі 79 476,29 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Університету підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом ректора №179 о/с від 10.08.2013 року ОСОБА_1 зараховано курсантом 1-го курсу денної форми навчання за напрямом підготовки «Правознавство», термін навчання 4 роки, з 16.08.2013 року, та присвоєно спеціальне звання "рядовий міліції"(т.1 а.с.4).

02.09.2013 року на виконання вимог ст.18 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та наказу МВС України від 14.05.2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" між відповідачем, Університетом та ГУ МВС України у Дніпропетровській області укладено договір про навчання відповідача у Університеті за державним замовленням (т.1 а.с.8-9).

01.09.2017 року на виконання вимог ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" між відповідачем, Університетом та ГУ НП в Дніпропетровській області укладений контракт №1825м про здобуття освіти відповідача у Університеті (далі - контракт №1825м). Відповідно до п.6 контракту №1825м, сторони дійшли згоди, що цей контракт розповсюджується на відносини, що виникли з моменту зарахування особи на навчання(т.1 а.с.10-11).

Відповідно до пп. 3.5 п. 3 контракту №1825м ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" .

Наказом по Університету від 21.02.2019 року №60 відповідача, як випускника, відраховано зі складу слухачів, направлено у розпорядження ГУ НП в Дніпропетровській області для подальшого проходження служби( т.1 а.с.7).

Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 21.12.2020 року №340 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" за власним бажанням.

28.01.2021 року Університетом складено довідки-розрахунки фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Університеті за 2013-2017 роки, загальна сума яких складає 133 709, 40грн.(т.1 а.с.13-19)

Університет листом від 17.12.2020 року № 46/18823 повідомив ОСОБА_1 про необхідність сплати витрат на утримання під час навчання згідно довідки-розрахунку, який отриманий відповідачем (т.1 а.с.21-23).

У зв`язку із звільненням відповідача зі служби в поліції до сплину трьох років після закінчення навчального закладу та не відшкодуванням витрат у добровільному порядку, позивач звернувся із позовом до суду про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням позивача під час навчання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" від 10.01.2002 року №2925-111 навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261 (надалі - Порядок № 261).

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію").

Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (пп. 3, 4, 8 Порядку № 261).

Норми ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 261 за предметом правового регулювання мають спеціальний характер, якими визначені правові наслідки звільнення особи зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання в навчальних закладах за державним замовленням.

Відповідно до пп. 3.5 п. 3 контракту №1825м ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку .

Приписами п. 4 розділу ІV контракту №1825м передбачно, що усі спірні питання, які можуть виникати між сторонами, вирішуються відповідно до законодавства України та в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2020 року наказом №340 о/с відповідач звільнений зі служби в поліції за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"(т.1 а.с.12).

Згідно з довідкою-розрахунком №4/34д від 18.02.2019 року витрат, розрахованою відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року, витрати на грошове забезпечення, пов`язані з утриманням відповідача у Університеті під час навчання з 01.09.2017 року по 23.02.2019 року становлять суму 79 476, 29 грн.(т.1 а.с.17).

На виконання вимог п. 5 Порядку № 261, після видання наказу про звільнення позивачем направлено відповідачу письмове повідомлення про необхідність відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів , проте заборгованість відповідачем не погашена, що є підставою для примусового стягнення невідшкодованої суми коштів.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 звільнився за власним бажанням, при цьому не відпрацював 3 роки, як це визначено умовами контракту №1825м, та має обов`язок відшкодувати витрати на грошове забезпечення, пов`язані з утриманням відповідача у Університеті під час навчання у сумі 79 476,29 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку через відмову їх відшкодування відповідачем в добровільному порядку.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову про стягнення витрат на грошове забезпечення відповідача під час навчання протирічить чинному законодавству, положення якого не визнані неконституційними, та підлягають застосуванню.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, а тому судова практика судів першої та апеляційної інстанцій, на яку посилається відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, не підлягає застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, це є підставою для скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення витрат на грошове забезпечення відповідача за період навчання з 01.09.2017 року по 23.02.2019 року та задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року по адміністративній справі № 160/2254/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрат на грошове забезпечення в розмірі 79 476,29 грн., та в цій частині прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати на грошове забезпечення в розмірі 79 476,29 грн. за період навчання з 01.09.2017 року по 23.02.2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 грудня 2021 року, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий