Справа № 340/4344/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 340/4344/21

адміністративне провадження № К/9901/42950/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н. В.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,

перевірив касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №340/4344/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард», у якому просив визнати протиправною та скасувати визнати протиправною та скасувати постанову № 64651748 від 25.02.2021 року про відкриття виконавчого провадження та винесену на її підставі постанову про арешт коштів боржника від 25.02.2021 року.

11 серпня 2021 року рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року, позов задоволено.

Взнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 64651748 від 25.02.2021.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника від 25.02.2021, винесену у виконавчому провадженні №64651748.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 25 листопада 2021 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду даної справи є скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, відповідач зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, на підтвердження чого надає судові рішення у різних справах, як приклади прийняття судами протилежних рішень у подібних правовідносинах. Зокрема у справах №№280/3071, 160/3508/20, 340/3793/20 рішення ухвалені на користь боржника щодо неможливості відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника, натомість у справах №№400/3414/20, 420/1348/20 та 280/6607/20 рішення прийняті на користь приватних виконавців та зроблено висновок що відкритий рахунок у банку та наявні на такому рахунку грошові кошти є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження майна.

Зазначене, на думку відповідача, свідчить про наявність правової проблеми щодо правомірності відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника, що підтверджує існування протилежної практики за судовими рішеннями у подібних правовідносинах та свідчить про наявність підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Проте, у постановах від 31 серпня 2021 року у справі № 420/10502/20 та від 22 вересня 2021 року у справі № 120/821/21-а Верховний Суд, виклав висновок, згідно з яким наявність в особи/боржника банківського рахунку у банку (й грошових коштів на ньому), місцезнаходженням якого є місто Київ, не доводить, що ця особа/боржник має майно на території цього виконавчого округу, оскільки банківський рахунок це власність банку, інструмент для фінансових операцій клієнта, тому якщо на такому рахунку відсутні кошти - він не може слугувати підставою для стягнення заборгованості саме за місцем реєстрації банку. Відтак наявність у боржника відкритого кредитного банківського рахунку, без власних коштів боржника, не є його майном у такому банку. Гроші банку на кредитних рахунках не можна ототожнювати із власними коштами божника. При цьому наявність банківського рахунку в місті Києві не гарантує, що на цьому рахунку є грошові кошти, які належать боржнику, а не банку. Сама по собі наявність карткового рахунку, відкритого для обліку поточної заборгованості позивача по кредитній угоді не свідчить про наявність у боржника майна у вигляді власних грошових коштів на території м. Києва. При цьому, майном на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки в банку. Відтак, наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна в такому банку та не є таким майном.

При цьому, за висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 25 червня 2021 року у справі № 905/2214/14-908/5734/14, у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Сама лише констатація стягувачем у заяві про примусове виконання рішення про наявність у боржника певних рахунків у банківських та / або фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця, за відсутності доданих до заяви доказів у підтвердження цих обставин, не є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, ураховуючи правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі №420/10502/20, від 22 вересня 2021 року у справі №120/821/21-а та від 25 червня 2021 року у справі №905/2214/14-908/5734/14, проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ, тому враховуючи приписи частини третьої статті 333 КАС України у відкритті провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 287, частиною третьою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №340/4344/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська