Справа № 140/360/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань відстрочення, розстрочення виконання, зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового рішення
16 грудня 2021 року Р і в н е №140/360/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського окружного адміністративного суду, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державної судової адміністрації України про стягнення суддівської винагороди
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 140/360/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинського окружного адміністративного суду, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державної судової адміністрації України про стягнення суддівської винагороди.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі №140/360/21, яке набрало законної сили 12.08.2021, позовні вимоги позивача задоволено повністю. Стягнуто з Волинського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно в розмірі 205204,53грн (двісті п`ять тисяч двісті чотири гривні, 53коп).

06.12.2021 позивачу виданий виконавчий лист у справі.

08.12.2021 ОСОБА_1 подано заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, за змістом якої останній просить встановити спосіб і порядок виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 140/360/21 щодо присудження недоплаченої за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суми суддівської винагороди, шляхом безспірного списання таких коштів з відповідного казначейського рахунку суб`єкта владних повноважень Волинського окружного адміністративного суду КЕКВ № 2113 «суддівська винагорода».

Ухвалою суду від 09.12.2021 вказана заява призначена до судового розгляду на 16.12.2021.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, у судове засідання не прибули.

Згідно з частиною другою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представників учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених заявником в основу поданої заяви, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положення статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював ЄСПЛ, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні по справі «Hornsby проти Греції» від 19.03.1997, ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 ЄСПЛ вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13.12.2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012), (додатково у рішенні № 1-7/2013 від 26.06.2013).

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, за Кодексом адміністративного судочинства України і невиконання чи неналежне виконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Боржник Волинський окружний адміністративний суд на даний час не виконав рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 140/360/21 від 12.04.2021. Доказів зворотного суду не надано і судом не встановлено.

Отже, існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 140/360/21.

Відповідно до пункту 2.1.1.3 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, видатки на суддівську винагороду здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода».

При цьому, суд враховує, що рішенням суду стягнуто на користь позивача саме суддівську винагороду, яка була недоплачена відповідачем.

До того ж, боржником не заперечується той факт, що кошторисом Волинського окружного адміністративного суду передбачені кошти за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода».

За наведеного, суд уважає, що виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року в справі № 140/360/21 в частині присудження на користь позивача з Волинського окружного адміністративного суду недоплаченої за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суми суддівської винагороди, шляхом безспірного списання таких коштів з відповідного казначейського рахунку суб`єкта владних повноважень Волинського окружного адміністративного суду - КЕКВ № 2113 «суддівська винагорода» вважатиметься належним заходом, який за наведеної вище ситуації якраз і зумовить повне та своєчасне виконання судового рішення.

В силу вимог частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою стягувача суд може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої цієї статті, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви стягувача про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 294-295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Встановити спосіб і порядок виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в справі № 140/360/21, в частині присудження на користь ОСОБА_1 з Волинського окружного адміністративного суду недоплаченої за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суми суддівської винагороди у розмірі 205204,53грн (двісті п`ять тисяч двісті чотири гривні, 53коп), шляхом безспірного списання таких коштів за вирахуванням сум відповідних податків та зборів з відповідного казначейського рахунку суб`єкта владних повноважень - Волинського окружного адміністративного суду - КЕКВ № 2113 «суддівська винагорода».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 16.12.21

Суддя Т.О. Комшелюк