Справа № 640/12787/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Київ № 640/12787/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до керівника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволі Василя Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національна поліція України, про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до керівника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволі Василя Володимировича, у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 10.07.2020, просить суд визнати протиправною бездіяльність керівника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволі Василя Володимировича, щодо надсилання ОСОБА_1 відповіді на запит від 16.04.2020 у встановлений законом термін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що звернувся до відповідача з запитом на публічну інформацію, однак, відповіді на згаданий запит не було надано, що є порушенням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.07.2020 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, шляхом відмови від позовної вимоги про зобов`язання керівника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволі Василя Володимировича надіслати на електронну адресу відповідь на адресований йому запит від 16.04.2020. (а.с. 23)

14.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано на безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, з урахуванням того, що відповідь на запит позивача була надана як засобами електронної пошти так і відправлена письмово через оператора поштового звязку «Укрпошта». Тож, відповідач вважає, що він забезпечив організацію розгляду запиту та інформування запитувача в межах строку та в порядку, визначному Законом України «Про доступ до публічної інформації». (а.с. 32-62)

10.07.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та наголошує на тому, що не отримував відповіді на запит на отримання публічної інформації. (а.с. 27-30)

24.07.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. (а.с. 71-89)

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національну поліцію України.

01.12.2020 до суду від третьої особи надійшли пояснення по справі. (а.с. 106-109)

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2021 у задоволенні заяви позивача про відвід судді від розгляду справи відмовлено.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що 16.04.2020 звернувся до начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України - Неволі Василя Володимировича із запитом на публічну інформацію у якому просив надіслати на його електронну адресу копію розпорядчого документу про відрядження посадової особи Департаменту ОСОБА_2 до США в січні 2017 року.

Водночас, відповідь на вказаний запит публічної інформації від 16.04.2020, позивачем не отримано, що є порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації». На переконання позивача, не надіславши йому жодної відповіді на запит від 16.04.2020, керівник Департаменту проявив протиправну бездіяльність.

Наведене зумовило звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 2939, визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону № 2939, кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Згідно частини третьої статті 10 Закону № 2939, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

На підставі частини п`ятої статі 10 Закону № 2939, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Для того, що б у розпорядника інформації виник обов`язок визначений ч. 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувач інформації повинен дотриматись вимог установлених статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Так, наказом Національної поліції України від 06.02.2017 № 111, затверджено Положення про Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України (далі - Положення).

Відповідно до п. 2 розділу І Положення, Департамент є структурним підрозділом апарату центрального органу управління поліції, який забезпечує планування, організацію, взаємодію та координацію дій структурних підрозділів апарату Національної поліції України, територіальних та міжрегіональних територіальних органів поліції (далі - органи та підрозділи поліції) та інших органів державної влади України щодо здійснення міжнародного співробітництва з компетентними органами іноземних держав та міжнародними організаціями з питань, що належать до компетенції поліції, Інтерполу та Європолу, а також реалізацію повноважень щодо здійснення представництва та забезпечення виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі (далі - Інтерпол, ЮКП - Інтерпол, Організація) та Європейському поліцейському офісі Європолі) (далі - Європол), повноважень Національної поліції України як Національного центрального бюро Інтерполу (далі - НЦБ Інтерполу) та національного контактного пункту Європолу в Україні.

Пунктом 20 розділу IV Положення, передбачено, що начальник Департаменту розглядає заяви, скарги і звернення громадян, що надходять до Департаменту, дає відповідні доручення щодо їх перевірки та вирішення.

16.04.2020 до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України на службову електрону пошту надійшов запит ОСОБА_1 . Із вказаного запиту вбачається, що позивач просив направити йому розпорядчий документ про відрядження ОСОБА_2 в січні 2017 року.

З матеріалів справи слідує, що цього ж дня, відділом забезпечення документообігу Департаменту запит було зареєстровано в Журналі обліку запитів на публічну інформацію інв. № 560 за номером 16 та передано відповідачу на розгляд. (а.с. 46-51)

Відповідач вказує на те, що надалі було організовано його виконання, а саме: відповідно до пункту 38 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших нейтральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 та підпункту 46 пункту 12 Інструкції з діловодства в Національній поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 № 414, доручено розгляд запиту та підготовку відповіді на нього начальнику управління організаційного, правового та технічного забезпечення ОСОБА_3 та заступнику начальнику управління взаємодії з Інтерполом и Європолом - начальнику відділу міжнародного розшуку осіб ОСОБА_2

У свою чергу, начальник управління організаційного, правового та технічного забезпечення Паніотов Є.К. виконання запиту доручив заступнику начальнику управління взаємодії з Інтерполом та Європолом - начальнику відділу міжнародного розшуку осіб ОСОБА_2, який визначив виконавцем головного інспектора відділу міжнародного розшуку осіб Романенко Г.О. (а.с. 53)

На виконання вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», головним виконавцем Романенко Г.О. 23.04.2020 надано відповідачу проект відповіді з інформацією про відсутність запитуваних документів у Департаменті. Відповідач вказує, що погодившись із вказаним твердженням, він підписав відповідь на запит та повернув виконавцю.

У подальшому, відповідь було зареєстровано за номером 11520 від 23.04.2020. (а.с. 50)

Надалі, Романенко Г.О. звернулась до відповідального за оперативне реагування - заступника начальника відділу оперативного реагування Департаменту Попелухи Д.О. та вказала на вимогу запитувача необхідності отримання відповіді на електрону скриньку, передала йому вказану відповідь, попередньо здійснивши її сканування в формат .pdf та помістивши до мережевого диску (назва файлу: e0009.pdf).

У свою чергу, Попелуха Д.О. здійснив відповідне відправлення відповіді зі службової електронної пошти на адресу електронної пошти, яка зазначена запитувачем у запиті @mail.gov.ua.

Про відправлення електронною поштою відповіді запитувачу роздруковано відповідний звіт, який міститься в матеріалах справи та дає можливість достименно встановити що було направлено, кому та коли. (а.с. 54, 55)

Після здійснення вказаного електронного відправлення, Попелуха Д.О. повернув відповідь Романенко Г.О. , яка повернулась до відділу забезпечення документообігу та передала відповідальній особі відповідь на запит для конвертування та направлення засобами поштового зв`язку «Укрпошта» оригіналу в паперовій формі на поштову адресу проживання запитувача: АДРЕСА_1 . (а.с. 56-61)

Крім того, відповідачем було вчинено дії щодо проведення перевірки, за результатами якої, щодо результатів відправлення відповіді на запит працівниками відділу забезпечення документообігу Департаменту, інформовано, що надання відповіді було здійснено електронним та поштовим зв`язком.

Суд констатує, що до матеріалів справи стороною відповідача було залучено необхідні та достатні докази, які вказують на те, що відповідачем, як посадовою особою було вжито вичерпні заходи щодо організації інформування запитувача у встановлений строк з дотриманням наданих повноважень, а також, надіслання відповіді на запит публічної інформації позивача, як засобами електронної пошти, так і шляхом відправлення через оператора поштового звязку «Укрпошта». Водночас, питання щодо отримання/неотримання вказаної відповіді позивачем, знаходиться поза межами розгляду даного спору, позаяк судом встановлено, що відповідач надав відповідь на запит та належним чином організував його відправлення (25.04.2020 черговим працівником Департаменту було здійснено конвертування та направлення засобами поштового зв`язку КМД ПАТ «Укрпошта» оригіналу вказаної відповіді в паперовій формі на поштову адресу проживання позивача, а.с. 57, 60, 61)

Щодо посилань позивача, вказаних у додаткових поясненнях на його звернення від 04.06.2020, суд зазначає, що таке не приймається до уваги та цьому не надається правова оцінка, адже вказане звернення не є предметом даного спору.

Тож, за висновками суду, надання відповідачем відповіді на запит позивача було здійснено відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки відповідач належним чином довів відсутність протиправної бездіяльності щодо позивача, а позивач, у свою чергу, не довів порушення відповідачем його прав та обставин, на які посилається у позовній заяві, тому, у суду немає підстав для задоволення позовних вимог. (а.с. 47-61, 75-84)

Статтею 5 КАС України, встановлено право на судовий захист та його способи і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують його права та інтереси шляхом обмежень у реалізації суб`єктивних прав чи покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Тож, у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних відносин.

Необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є: безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах; володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав; здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачу права мають бути порушеними. Наявність цих ознак є обов`язковою умовою для одержання особою захисту порушення прав та здійснення державою примусової сили для захисту шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

Таким чином, суд вважає, що особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин і в цих відносинах певним чином були порушені, не визнані або оспорені права цієї особи. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже, не є суб`єктом права на судовий захист.

У будь-якому разі, обраний позивачем спосіб захисту, має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до керівника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволі Василя Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національна поліція України, про визнання протиправною бездіяльності відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 );

Відповідач: керівник Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Неволя Василь Володимирович (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10);

Третя особа: Національна поліція України (, вул. Богомольця, 10, 01601).

Суддя В.І. Келеберда