Справа № 338/769/21
Суддя: Шишко О. А.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/769/21

13 грудня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель Цибуляка Богдана Ярославовича, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 350/0/92-21-ДК/210/По/08/01/-21 від 18.06.2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель Цибуляка Богдана Ярославовича, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 350/0/92-21-ДК/210/По/08/01/-21 від 18.06.2021 року.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та м. Івано-Франківська та Тисмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Цибуляком Богданом Ярославовичем № 350/0/92-21-ДК/210/По/08/01/-21 від 18.06.2021 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 350/0/92-21-ДК/214П/07/01/-21 від 10.06.2021 року, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

В постанові вказано, що ним порушено вимоги п. «г» ч. 1 ст. 211 ЗК України, а саме - на земельній ділянці площею 0,1842 га, яка перебуває у його приватній власності, кадастровий номер :01:004:0438, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території с. Маркова, урочище «За цвинтарем», Солотвинської селищної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області облаштована штучна водойма (ставок) площею 0,1300 га, чим заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1996,87 грн внаслідок самовільного використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Зазначає, що вказана земельна ділянка, яка надана йому у приватну власність, розташована неподалік річки Манявка та раніше була територією колишнього колгоспу. На земельній ділянці були водозапірні ями, воду з яких використовували для водопою худоби. Після виділення йому земельної ділянки, на якій вже не було водойми, він намагався привести землю для використання у сільськогосподарських цілях, однак через надмірну зволоженість йому це не вдалося зробити. З часом яма знову наповнилася водою й він зробив місцями виключно укріплення берегів. Наголошує, що рельєф своєї земельної ділянки він особисто не змінював, ставок не викопував.

Також позивач зауважує, що відповідачем порушена процедура розгляду адміністративної справи щодо нього. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення складено у його відсутності, його копію йому не вручено, про складення протоколу та розгляд справи йому стало відомо тільки 23.06.2021 року. Оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, йому не роз`яснювались його права, і він був позбавлений можливості надати заперечення та пояснення по суті справи. Просив згадану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

27.07.2021 року від представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області та інспектора Цибуляка Б.Я. на адресу суду надійшли відзиви на позов, в яких зазначено, що державним інспектором Цибуляком Б.Я. проведено перевірку земельної ділянки загальною площею 0,1842 га (кадастровий номер :01:004:0438), в урочищі «За цвинтарем», в с.Маркова, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. За результатами перевірки 19.05.2021 року складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Вказаними актами встановлено, що на земельній ділянці приватної форми власності, власник - ОСОБА_1 , з кадастровим номером :01:004:0438, розташовано штучну водойму (ставок) на площі 0,1300 га, що є порушенням п. "ґ" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність ст.53 КУпАП.

18 травня 2021 року державний інспектор рекомендованим листом направив повідомлення ОСОБА_1 про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства на 27.05.2021 року. Повторно такий виклик було направлено на 07.06.2021 року. Оскільки ОСОБА_1 для дачі пояснень не з`явився, то 10 червня 2021 року державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, в якому зазначив час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, копію протоколу поштою направлено ОСОБА_1 . Вважає, що вказаний протокол та оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення винесені з дотриманням вимог КУпАП, Земельного кодексу України та Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, а отже підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

В судовому представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що будь-яких повідомлень про виклик до державного інспектора позивач не отримував, тому не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 18 червня 2021 року. Зазначив, що в матеріалах справи відповідачем вказано, що позивач викликався на 07.06.2021 року, однак протокол складено 10.06.2021 року. Крім того, заперечував факт зняття позивачем родючого шару ґрунту та облаштування водойми, наполягав на тому, що частина земельної ділянки надмірно зволожена, а водойма, розташована на ній, вже була на час придбання ним земельної ділянки. Вважає, що позивач не може нести відповідальність за дії, які він не вчиняв, тому просить позов задовольнити.

Відповідач інспектор Цибуляк Б.Я. в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Вважає оспорювану постанову законною, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12 травня 2021 року № 350-ДК державному інспектору Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Богдану Цибуляку доручено здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки під час використання земель з регіональною особливістю, а саме: земельної ділянки приватної форми власності площею 0,1842 га (кадастровий номер :01:004:0438), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.Маркова Солотвинської селищної територіальної громади Івано-Франківського району (а.с. 124).

19.05.2021 року державним інспектором складено акт обстеження земельної ділянки з якого встановлено, що проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1842, кадастровий номер :01:004:0438, в урочищі «За цвинтарем», на території с. Маркова, яка належить до земель сільськогосподарського призначення (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), власник - ОСОБА_1 . За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці розташовано штучну водойму (ставок) на площі 0,1300 га (а.с.19-20).

Крім того, цього ж числа державним інспектором складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки, зі змісту якого видно, що на цій ділянці розташовано штучну водойму (ставок), тобто ОСОБА_1 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, що є порушенням п. "ґ" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53 КУпАП.

Згідно з повідомленнями про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства, адресованим ОСОБА_1 , останній запрошувався для надання пояснень до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на 27 травня 2021 року та на 07.06.2021 року (а.с.125,127).

Відносно ОСОБА_1 10.06.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 350/0/92-21-ДК/214П/07/01/-21 за ст.53 КУпАП (а.с.14), за результатами розгляду якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2021 року № 350/0/92-21-ДК/210/По/08/01/-21 (а.с.9). Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

В описовій частині вказаної постанови державним інспектором вказано, що земельна ділянка приватної форми власності, площею 0,1842 га (кадастровий номер :01:004:0438), цільове призначення - (01.03) для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території с. Маркова, урочище «За цвинтарем», Солотвинської селищної територіальної громада Івано-Франківського району, перебуває у приватній власності ОСОБА_1 (на підставі Державного акту від 10.10.2011 року серія ЯЛ488386 №01621). Також встановлено, що на частині земельної ділянки площею 0,1300 га розташована штучна водойма (ставок), що є порушенням п."ґ" ч.1 ст.211 ЗК України та ст. 53 КУпАП. (а.с.9).

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За вимогами статті 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 січня 2017 року №6, у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Наявні в матеріалах справи повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням вимог земельного законодавства на 27.05.2021 року, 07.06.2021 року, 17.06.2021 року, які за словами представника відповідача направлялися ОСОБА_1 на підтвердження чого подано фіскальні чеки без опису вкладення рекомендованого листа, не можуть свідчити про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП.

Зокрема, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку врегульовано Правилами надання поштового зв`язку, затв. постановою КМ України № 270 від 05.03.2009 р.

Відповідно до п.11 цих Правил поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п.105 вказаних Правил одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище (п.106 згаданих Правил).

Таким чином, доказом на підтвердження отримання особою реєстрованого поштового відправлення (рекомендованого листа) є повідомлення про вручення такого поштового відправлення з власноручним підписом одержувача, зазначенням його прізвища і ініціалів та дати вручення поштового відправлення.

Представлені копій фіскальних чеків AT «Укрпошта» від 18.05.2021р. (а.с146), від 27.05.2021 року (а.с.148), від 10.06.2021 року , від 18.06.2021 року (а.с.151) відповідно до яких позивачу направлено рекомендовані листи є розрахунковим документом.

Відповідно до п.1 вказаних Правил розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Отже, фіскальний чек не є доказом вручення адресатові скерованої кореспонденції.

Крім того, відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» не є достовірними відомостями про надсилання/вручення поштових відправлень (а.с.13, 16), з вищевикладених мотивів.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини і надані документи, суд дійшов до висновку про те, що доказів своєчасного отримання позивачем повідомлень про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства та розгляду справи про адміністративне правопорушення, копії протоколу матеріали справи не містять.

Також матеріалами справи підтверджується й не заперечується представником відповідача те, що на день складення протоколу у справі про адміністратине правопорушення, тобто на 10.06.2021 року, повідомлення про виклик позивача відсутнє.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Так постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Однак, зазначених вимог державним інспектором не дотримано.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглянута 18.06.2021 року у відсутності позивача, доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, стороною відповідача не надано. Крім того, з повідомлення про виклик (а.с.77) видно, що ОСОБА_1 викликався на 17.06.2021 року, а оскаржувана постанова винесена 18.06.2021 року.

Таким чином при складанні державним інспектором протоколу про адміністративне правопорушення та в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 допущені суттєві процесуальні порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст.252), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34) чи обтяжують (ст. 35) відповідальність, з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

В порушення вказаних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, оспорювана постанова, а також складений щодо позивача адміністративний протокол не містять належного обґрунтування факту нецільового використання позивачем його земельної ділянки.

Адміністративна відповідальність відповідно до диспозиції ст. 53 КУпАП передбачена за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку.

Статтею 19 ЗК України встановлено, що за основним цільовим призначенням землі України поділяються на декілька категорій, зокрема, на землі: сільськогосподарського призначення.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 р. № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 р. за № 1011/18306 (далі - Класифікація), вирізняють, зокрема, такі види цільового призначення сільськогосподарських земель: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ - 01.01.01); для ведення фермерського господарства (КВЦПЗ - 01.01.02); для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ - 01.01.03); для сінокосіння та випасання худоби (КВЦПЗ - 01.01.08).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч.1 ст. 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Землями сільськогосподарського призначення, згідно з ч.1 ст. 22 ЗК України, визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до вимог ст. 22 ЗК України, до складу сільськогосподарських земель входять: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 Земельного Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно з ст.33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до вимог ч.1 ст.37-1 ЗК України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення, призначені для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть використовуватися їх власником, землекористувачем також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок.

Цільове призначення земельної ділянки площею 0,1842 га, що розташована по на території с. Маркова, урочище «За цвинтарем», Солотвинської селищної територіальної громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, та перебуває у власності ОСОБА_1 є ведення особистого селянського господарства (а.с.220).

Згідно з ст.1 Закону України «Про особисте селянське господарство» - особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Ст. 1 Водного Кодексу України визначено, що ставком є штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Водойма - це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт.

Право на створення штучних водойм надане власникам земельних ділянок відповідно до п. 2 ст. 59 ЗК України, яким передбачено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про аквакультуру» - аквакультура, це сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Продукція аквакультури - одержані в результаті здійснення господарської діяльності всі види об`єктів аквакультури, а також вироблена з них харчова та нехарчова продукція, у тому числі харчова та запліднена ікра, що відносяться до сільськогосподарської продукції.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0438, площею 0,1842 га, яка розташована на території с. Маркова, урочище «За цвинтарем», Солотвинської селищної територіальної громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, використовується позивачем ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства та може використовуватися власником також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення. Доказів використання позивачем вищевказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не змінено цільове призначення земельної ділянки, що знаходяться у його власності та використовується відповідно до цільового призначення земель - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевказані обставини, беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає, що, викладені відносно позивача у постанові обставини спростовуються викладеними в позовній заяві та наданими в судовому засіданні поясненнями представника позивача. Тому, враховуючи допущені державним інспектором процесуальні порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесення постанови, яка містить істотні протиріччя, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оспорювану постанову скасувати, а провадження у зазначеній справі - закрити.

Керуючись ст. 7, 9, 53-3, 56, 278, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. 77, 139, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № № 350/0/92-21-ДК/210/По/08/01/-21, винесену 18 червня 2021 року державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та мм. Івано-Франківську та Тисмениці управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Цибуляком Богданом Ярославовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальністю за ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, закрити справу про адміністративне правопорушення за ст.53 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко