Справа № 420/16337/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000087/2 від 29.05.2021 року;

В обґрунтування позовних вимог товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль», з посилання на укладення контракту №06/12 від 12.06.2020 року між позивачем та Fairderal Mills (Pvt) Ltd та додаткових угод до нього, постачання товару за вказаним контрактом та подання декларації №UA500050/2021/006725, зазначено, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості товару в вказаній декларації було надано до Одеської митниці у повному обсязі. Також представник позивача зазначив, що доводи відповідача є надуманими, не відповідають дійсним обставинам поставки товару та спростовуються наданими до митної декларації та до суду документами.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою судом витребувано у відповідача по справі Одеської митниці Держмитслужби належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000087/2 від 29.05.2021 року, а також належним чином завірену копію митної декларації, яка була використана як джерело інформації для коригування митної вартості товару при прийнятті оскаржуваного рішення, а також витребувано у позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» належним чином оформлений переклад на українську мову документів, які складені іноземною мовою та додані до адміністративного позову.

Відповідачем до суду подано відзив, в якому представник відповідача зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №UA500050/2021/006725 від 28.05.2021 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зауважив на тому, що відповідачем не надано до суду витребуваних доказів, а саме декларацій які були використані для коригування митної вартості товарів, а доводи викладені у відзиві є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами адміністративної справи №420/16337/21.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, який у ньому викладено.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що між Fairderal Mills (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - Продавець), та позивачем укладено контракт №06/12 від 12.06.2020 року, відповідно до якого продавець продає позивачу продукцію власного виробництва. (а.с. 15-19).

Відповідно до п.2 контракту ціна за товар, що постачається повинна бути узгоджена сторонами. Вона вказується в інвойсі на постачання.

Згідно з п. 3 контракту товар поставляється на умовах CIF порт Одеса, Україна.

17.10.2020 року між Fairderal Mills (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - Продавець), та позивачем укладено додаткову угоду №2 до контракту №06/12 від 12.06.2020 року відповідно до якої доповнено п.2 наступним абзацом: «По домовленістю сторін оплата може бути здійснена на умовах 100% передоплати» (а.с. 17).

30.12.2020 року між Fairderal Mills (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - Продавець), та позивачем укладено додаткову угоду №3 до контракту №06/12 від 12.06.2020 року відповідно до якої за взаємною згодою сторін вважати, що даний контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 року. (а.с. 18).

23.03.2021 року між Fairderal Mills (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - Продавець), та позивачем укладено додаткову угоду до контракту №06/12 від 12.06.2020 року відповідно до якої п.11 «Юридичні адреси та підписи сторін» читати юридичну адресу ТОВ «Барбатекстіль» в наступній редакції: « 65044, Україна, м. Одеса, пр-т Шевченка, 4-Д» (а.с. 19).

На виконання умов контракту №06/12 від 12.06.2020 року, відповідно до інвойсу від 20.04.2021 року №EXP/FDW/2077/2021 здійснено постачання товару, а саме тканини вибивної, текстильної (полікотон) (а.с.20).

Декларантом ТОВ Барбатекстіль 28.05.2021 року подано до митного органу електронну митну декларацію №UA500050/2021/006725, в якій митна вартість товару, вартість якого відкоригована відповідачем, визначена в розмірі 119172,60 доларів США вагою брутто 27698 кг (а.с.21).

Позивач при поданні митної декларації UA500050/2021/006725 надав відповідачу, зокрема наступні документи:

- Сертифікат якості б/н від 20.04.2021 року (а.с. 26);

- Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №EXP/FDW/2077/2021 від 20.04.2021 року (а.с.20);

- Коносамент (Bill of lading) №HLCUKHI20435463 від 26.04.2021 року (а.с. 23-24);

- Навантажувальний документ (Bordereau) наряд №904 від 27.05.2021 року;

- Декларація про походження товару (Declaration of origin) №EXP/FDW/2077/2021 від 20.04.2021 року;

- Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи -0959 від 26.11.2020 року;

- Страховий поліс №2021/04/034МЕХDС00082 від 26.04.2021 року (а.с. 22);

- Додаткова угода б/н від 23.03.2021 року (а.с.19);

- Додаткова угода №3 від 30.12.2020 року (а.с.18);

- Контракт №06/12 від 12.06.2020 року (а.с.15-16);

- Договір про надання послуг митного брокера №59 від 21.05.2021 року;

- Доручення №б/н від 05.01.2021 року;

- Результати зважування від 28.05.2021 року;

- Експортна декларація б/н від 20.04.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

29.01.2021 року Одеською митницею було складено запит (повідомлення) митного органу на адресу позивача (а.с.28).

На запит митного органу щодо надання інформації, яка підтверджує числові значення складової митної вартості товару, позивачем, направлено лист в якому зазначено, що на теперішній час немає можливості надати інші додаткові документи, крім вже наданих. (а.с.29).

Надалі, Одеською митницею 29.05.2021 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500050/2021/000087/2 (а.с.30), яким позивачу скориговано вартість за одиницю товару до 5,86 доларів США за кг та загальну суму 157538,52 доларів США.

У вказаному рішенні, крім іншого, зазначено, що у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням рулонів тканини в полімерну упаковку; згідно інвойсу від 20.04.2021 № EXP/FDW/2077/2021 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в коносаменті №HLCUKHI210435463 від 26.04.2021 року зазначено, назва іноземного судна, що відрізняється від відомостей заявлених в ЕМД від 28.05.2021 №UA500050/2021/006725;

3) підписи та печатки в інвойсі 20.04.2021 №EXP/FDW/2077/2021 та зовнішньоекономічному договорі від 12.06.2020 № 06/12 візуально відрізняються;

4) згідно пункту 2 зовнішньоекономічного договору від 12.06.2020 №06/12, партія товару супроводжується пакувальним листом та сертифікатом походження, які митному органу не надавались;

5) копія митної декларації країни експортера від 20.04.2021 року б/н надано в поганому стані, яку неможливо переглянути та проаналізувати;

6) опис товару в інвойсі від 20.04.2021 №EXP/FDW/2077/2021 відрізняється від опису товару в сертифікатах якості від 20.04.2021 б/н та ЕМД від 28.05.2021 №UA500050/2021/006725;

7) в страховому полісі від 26.04.2021 №2021/06/034МЕХDС00082 назва судна відрізняється від судна зазначеному в коносаменті від 26.04.2021 №HLCUKHI210435463;

8) згідно інвойсу від 20.04.2021 року №EXP/FDW/2077/2021 ціна встановлена 1187,4761 USD/1000m, проте декларант в електронному інвойсі зазначив ціну 4,43117096 USD/1m;

9) додаткова угода від 23.03.2021 року №б/н зазначена в гр.44 стосується іншого зовнішньоекономічного договору;

10) в ЕМД від 20.07.2021 №UA500050/2021/200703 декларант виробником товару зазначив Fairdeal Mills (Pvt) Limited, що не відповідає наданим документам.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п.3 ст.53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прейскуранти (прайс-листи), каталоги виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7) копію митної декларації країни експортера від 20.04.2021 б/н в читальному стані; 8) сертифікат походження.

У рішення вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як зазначено у рішенні, в рамках проведення консультацій з декларантом відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України, враховуючи надані документи, позивача повідомлено, що митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення з ЕМД UA500050/2021/001374 буде скоригована.

Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00175 за результатами перевірки митної декларації UA500050.2021.006725 від 28.05.2021 року (а.с. 31).

Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України, зокрема документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо оскаржуваного рішення Одеської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів № UA500050/2021/000087/2 від 29.05.2021 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням рулонів тканини в полімерну упаковку; згідно інвойсу від 20.04.2021 № EXP/FDW/2077/2021 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в коносаменті №HLCUKHI210435463 від 26.04.2021 року зазначено, назва іноземного судна, що відрізняється від відомостей заявлених в ЕМД від 28.05.2021 №UA500050/2021/006725;

3) підписи та печатки в інвойсі 20.04.2021 №EXP/FDW/2077/2021 та зовнішньоекономічному договорі від 12.06.2020 № 06/12 візуально відрізняються;

4) згідно пункту 2 зовнішньоекономічного договору від 12.06.2020 №06/12, партія товару супроводжується пакувальним листом та сертифікатом походження, які митному органу не надавались;

5) копія митної декларації країни експортера від 20.04.2021 року б/н надано в поганому стані, яку неможливо переглянути та проаналізувати;

6) опис товару в інвойсі від 20.04.2021 №EXP/FDW/2077/2021 відрізняється від опису товару в сертифікатах якості від 20.04.2021 б/н та ЕМД від 28.05.2021 №UA500050/2021/006725;

7) в страховому полісі від 26.04.2021 №2021/06/034МЕХDС00082 назва судна відрізняється від судна зазначеному в коносаменті від 26.04.2021 №HLCUKHI210435463;

8) згідно інвойсу від 20.04.2021 року №EXP/FDW/2077/2021 ціна встановлена 1187,4761 USD/1000m, проте декларант в електронному інвойсі зазначив ціну 4,43117096 USD/1m;

9) додаткова угода від 23.03.2021 року №б/н зазначена в гр.44 стосується іншого зовнішньоекономічного договору;

10) в ЕМД від 20.07.2021 №UA500050/2021/200703 декларант виробником товару зазначив Fairdeal Mills (Pvt) Limited, що не відповідає наданим документам.

Так, пункт 2 Контракту, який є основним документом, що визначає умови поставки товару, передбачає, що поставка товару відбувається на умовах СІF м. Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010).

Вказані умови передбачають, зокрема, те, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна СІF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Також, за вказаними умовами продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

При цьому, відповідно до підпункту в) пункту 1 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: зокрема, витрати, понесені покупцем: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Частина десята статті 58 МК України визначає умови, за яких до митної вартості товару необхідно додавати витрати, понесені покупцем на упаковку товарів. Такою умовою є невключення таких витрат до ціни товару.

Таким чином, з викладеного вбачається, що вартість упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, на умовах поставки СІF м. Одеса, Україна була понесена продавцем, а не позивачем, оскільки саме на контрагента позивача покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару.

Крім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у графі МД « 37. Процедура» митної декларації, поданої декларантом, зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

У позові вказано, що оскільки постачання товару здійснювалось за умовами CIF порт Одеса, Україна, то вартість упаковки була включена до ціни товару.

Відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

На думку суду, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Верховним Суд у постанові від 02.07.2019 справа №160/8573/18 у даному контексті зазначено таке: «Щодо доводів відповідача, що позивачем не підтверджено документально така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Умовами Контракту №2737-HD/CN (пункт 2.2 Контракту) визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.».

Щодо твердження відповідача про те, що в в коносаменті №HLCUKHI210435463 від 26.04.2021 року зазначено, назва іноземного судна, що відрізняється від відомостей заявлених в ЕМД від 28.05.2021 №UA500050/2021/006725, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданих позивачем у листі від 16.08.2021 року №1608/21-05 (а.с.33-34) пояснень Одеській митниці, спірний товар, який транспортувався у контейнері TLLU5236232 у період з 19.04.2021 року по 31.05.2021 року, був відправлений із м. Карачі, Ісламська Республіка Пакистан на судні «Mayssan», був перевантажений в м. Пірей, Грецька Республіка на судно «PIRAEUS TRADER» та після його перевантаження прибув на цьому ж судні в порт м. Одеси, Україна.

Вказаний шлях транспортування контейнера TLLU5236232 дійсно вбачається з роздруківки з офіційного веб-сайту компанії Hapag-Lloyd Aktiengesellschaft (а.с.40), та такі доводи позивача жодним чином не спростовані відповідачем.

Щодо твердження відповідача про те, що в страховому полісі від 26.04.2021 №2021/06/034МЕХDС00082 назва судна відрізняється від судна зазначеному в коносаменті від 26.04.2021 №HLCUKHI210435463, суд зазначає, що такі доводи є безпідставними оскільки в обох зазначених документах назва судна зазначено «Mayssan».

Щодо твердження відповідача про те, що підписи та печатки в інвойсі 20.04.2021 №EXP/FDW/2077/2021 та зовнішньоекономічному договорі від 12.06.2020 № 06/12 візуально відрізняються, суд зазначає наступне.

Вказані доводи фактично є припущеннями митного органу, жодним чином не підтвердженими доказами.

Сумніви митного органу у достовірності документів та припущення щодо їх підробки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, якщо вони документально жодним чином не підтверджені.

Крім того, як вбачається з зазначених контракту та інвойсу, контракт підписано директором, а інвойс торговим менеджером з експорту.

Відповідачем не надано жодних обґрунтувань щодо нечинності зазначених документів або доказів їх підробки.

Суд зазначає, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові віл 16.02.2021 року по справі №324/580/17.

Відтак, наявність у оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

Що ж до твердження відповідача про те, що додана до митного органу копія митної декларації країни відправлення поганої якості що унеможливлює її дослідження, суд зазначає наступне.

Копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

При цьому, хоча копія цієї декларації дійсно поганої якості, проте інформацію в ній все ж таки встановити можливо.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.

Враховуючи те, що декларація країни експортера не є обов`язковим документом та не впливає на формування ціни товару, доводи відповідача стосовно неможливості визначення вартості товару з огляду на подання до митного органу копії декларації експортера поганої якості є необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на те, що митному органу не надавались пакувальнй лист, сертифікат про походження товару (Certificate of origin), суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Суд зазначає, що з інвойсу від 20.04.2021 №XP/FDW/2077/2021 вбачається відмітка про країну походження товару Пакистан.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що така відмітка в інвойсі не суперечить приписам чинного законодавства України та підтверджує країну походження товару.

Що ж до твердження відповідача про ненадання позивачем пакувального листа, суд зазначає, що такий документ не є обов`язковим до надання під час митного оформлення товару для підтвердження його митної вартості, він не відноситься до документів, визначених статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів.

Окрім цього, відповідачем не обґрунтовано, яким чином не надання пакувального листа впливає на визначення митної вартості товару.

Щодо доводів відповідача у оскаржуваному рішенні на розбіжності опису товару в інвойсі та сертифікатах якості та в ЕМД, суд вважає їх безпідставними та вважає обґрунтованими доводи позивача, що більш деталізований опис товару у сертифікатах якості у порівнянні з інвойсом та ЕМД не свідчить про те, що зазначений у них товар (інвойсі та сертифікатах) є різними товарами.

Відповідачем до суду доказів протилежного не надано та не обґрунтовано, яким чином це (різниця опису товару) впливає на митну вартість товару.

Щодо твердження відповідача про те, що в ЕМД від 20.07.2021 №UA500050/2021/200703 декларант виробником товару зазначив Fairdeal Mills (Pvt) Limited, що не відповідає наданим документам суд також вважає його необґрунтованим, оскільки у контракті, інвойсі, коносаменті, полісі страхування, сертифікатах якості вказане найменування постачальника Fairdeal Mills (Pvt) Ltd. та Fairdeal Mills (Pvt) Limited, що суд розцінює як варіації написання найменування однієї і тієї ж компанії (за аналогією з повним та скорочений найменуванням юридичних осіб, зареєстрованих в Україні).

Щодо доводів відповіача про те, що згідно інвойсу від 20.04.2021 року №EXP/FDW/2077/2021 ціна встановлена 1187,4761 USD/1000m, проте декларант в електронному інвойсі зазначив ціну 4,43117096 USD/1m, суд зазначає наступне.

Як вбачається з інвойсу від 20.04.2021 року №EXP/FDW/2077/2021 ціна встановлена 1187,4761 USD/1000m.

Разом з тим, відповідач стверджує, що декларантом подано електронний інвойс з визначенням ціни товару в розмірі 4,43117096 USD/1m.

Однак, в матеріалах відсутні документи, які б містили зазначені відповідачем відомості щодо ціни товару 4,43117096 USD/1m. Не додано такого документу і до відзиву на адміністративний позов відповідачем.

Таким чином, зазначені доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо доводів відповідача про те, що додаткова угода від 23.03.2021 року №б/н зазначена в гр.44 стосується іншого зовнішньоекономічного договору, то вони також є необґрунтованими, оскільки 23.03.2021 року між Fairderal Mills (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - Продавець), та позивачем укладено додаткову угоду до контракту №06/12 від 12.06.2020 року відповідно до якої п.11 «Юридичні адреси та підписи сторін» необхідно читати юридичну адресу ТОВ «Барбатекстіль» в наступній редакції: « 65044, Україна, м. Одеса, пр-т Шевченка, 4-Д».

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу щодо того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Суд зазначає, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 року у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року у справі №826/2312/16.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем та протиправність оскаржених рішень та карток відмови.

Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15.05.2018 року по справі №820/3881/17.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею, є необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 3171,90 грн., відповідно до платіжного доручення №1018 від 06.09.2021 року (а.с.14).

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивач слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 3171,90 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000087/2 від 29.05.2021 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль сплачений судовий збір у розмірі 3171,90 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль (, адреса: 65044, м. Одеса, просп. Шевченка 4Д);

Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя П.П.Марин