Справа № 540/2641/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2641/21

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І. І.

Місце ухвалення: м Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонської обласної прокуратури на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Херсонської обласної прокуратури в якому, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №540/2435/20 за період з 18.11.2020 по 26.05.2021 в розмірі 156 035,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду в справі №540/2435/20 від 17.11.2020 року його було поновлено на рівнозначній посаді в Херсонській обласній прокуратурі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 89508,92 грн. Вказує, що заробітна плата за період від часу ухвалення вказаного судового рішення до часу фактичного поновлення на роботі (26.05.2021 року) 129 робочих днів не нараховувалась та не виплачувалась. Зазначене, на думку позивача, є підставами для задоволення позовних вимог.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.21 року позов задоволено.

Стягнуто з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року в справі №540/2435/20 за період з 18.11.2020 року по 26.05.2021 року включно у сумі 156035,82 грн. з відрахуванням податків та зборів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Херсонська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначається, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що працівник не може бути допущений до роботи без надання уповноваженою особою відповідного наказу, необхідною умовою (підставою) для видання якого є його письмова заява.

Скаржник стверджує про те, що рішення суду виконано, а затримка у його виконанні допущена не з вини роботодавця, оскільки оскарження рішення в апеляційному порядку не може свідчити про умисне невиконання відповідачем рішення суду про поновлення на посаді.

Також апелянт звертає увагу, що, після виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, йому здійснюється нарахування заробітної плати, а тому є безпідставним стягнення середнього заробітку у цей період.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням від 17.11.2020 у справі №540/2435/20 Херсонський окружний адміністративний суд, серед іншого, вирішив:

- позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Херсонської області, Офісу Генерального прокурора, Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Херсонської обласної прокуратури, про визнання протиправним та скасування рішення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Херсонської області від 03.08.2020 р. № 391к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним органам поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру";

- поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в Херсонській обласній прокуратурі з 04.08.2020 року;

- стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.08.2020 року по 17 листопада 2020 року включно у сумі 89508,92 грн. з відрахуванням податків та зборів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в Херсонській обласній прокуратурі з 04.08.2020 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду в зазначеній частині залишено без змін.

Наказом керівника Херсонської обласної прокуратури №486к від 27.05.2021 року скасовано наказ прокурора Херсонської області від 03.08.2020 р. № 391к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним органам поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області з 5 серпня 2020 року. Підставою наказу є рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі № 540/2435/20.

Фактично позивача поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області з 27.05.2021, а тому він вважає, що наявні підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.11.2020 по 26.05.2021.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року виконано відповідачем лише 27.05.2021 року, а тому прийшов до висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 156035,82 грн. період з 18.11.2020 по 26.05.2021 року.

При цьому вказав, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, чи позивач буде пред`являти виконавчий документ до виконання в частині поновлення його на посаді.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з статтею 129 - 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст.371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

За загальним правилом у питаннях регулювання публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, із дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у відповідача виник безумовний обов`язок щодо його виконання.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не за загальним правилом з дати набрання ним законної сили, а негайно з моменту його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду. Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічного висновку доходить і Верховний Суд, зокрема, у справі №640/755/19 (постанова від 24.09.2021).

При цьому, доводи апелянта, що ОСОБА_1 із відповідними заявами про поновлення на посаді не звертався, колегія суддів вважає безпідставними, так як це не може бути підставою для його невиконання в частині поновлення на посаді, оскільки норма пункту 3 частини першої статті 371 КАС України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби є імперативною, тобто загальнообов`язковою, що визначає правила поведінки, обов`язкові для учасників цих правовідносин, і відступати від цих правил вони не можуть.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що норми законодавства України, зокрема КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

У постанові від 12.06.2019 у справі № 826/18436/16 Верховний Суд зазначив, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середнього заробітку за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді, а отже судом апеляційної інстанції відхиляються доводи апеляційної скарги про затримку виконання судового рішення з незалежних від відповідача причин.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №260/1424/18 від 30.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, виконання постанови суду від 17.11.2020 у справі № 540/2435/20 про поновлення на роботі позивача, не зважаючи на негайне виконання, відбулось лише 27.05.2021 року, а отже період з 17.11.2020 року по 26.05.2020 року є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тобто є часом затримки в поновленні позивача на посаді в органах прокуратури.

Згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 802/1183/16-а.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата позивача відповідно до довідки №21-169вих-20 від 23.09.2021р., наданої відповідачем становить 1209,58 грн.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, судом враховано період з 18.11.2020 по 26.05.2021 (фактично поновлений 27.05.2021, як зазначено в позовній заяві), така кількість днів становить 129.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума, яка підлягає стягненню, становить156035,82 грн. (1209,58 грн. (середньоденний розмір заробітної плати) х 129 (кількість робочих днів за час затримки виконання судового рішення), з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження правомірності своєї бездіяльності в частині невиконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, звернутого до негайного виконання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16 грудня 2021 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова