Справа № 160/20007/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
25.10.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
В обґрунтування вимог позову вказано, що невиплата позивачу при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є допущеною з боку відповідача протиправною бездіяльністю, що значно порушило його права та законні інтереси і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
17.11.2021 року представником Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що в період часу з 2007 по 2013 роки позивач не скористався своїм правом на надання йому додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідних рапортів не подавав, тому ми не вбачаємо фактів порушення прав позивача. Надання військовослужбовцям вищезгаданих відпусток в період часу з 2014 по 2020 роки припинено. Видатки для здійснення компенсації витрат на оплату додаткової відпустки учасникам бойових дій у державному бюджеті на 2014-2020 роки не передбачались. Виплата позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки призведе до порушення Управлінням Держспецзв`язку бюджетного законодавства. З огляду на зазначене відповідач вважає, що у нього відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 28.12.2020 року.
Наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області від 08.12.2020 року №81-ос майстер-сержанта ОСОБА_1 , старшого водія автотранспортних засобів (спеціалізованих) сектору господарського та матеріально-технічного забезпечення, звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 31.12.2020 року.
При звільненні з військової служби позивачу не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2007-2020 роки.
07.07.2021 року позивач звернувся до начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області із заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2007-2020 роки.
05.08.2021 року Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області надано позивачу відповідь, оформлену листом №30/5-1723, в якій зазначено про відсутність правових підстав та фактичної можливості здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (надалі - Закон).
Відповідно до ч. 1, абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п. 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Стаття 4 Закону України «Про відпустки» передбачає у тому числі інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до статті 16-2 Закону України №504/96-ВР, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки мають учасники бойових дій.
Тобто, для отримання додаткової відпустки, а у разі її невикористання, отримання компенсації, мають не всі військовослужбовці, а лише ті, що передбачені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі учасники бойових дій.
Судом встановлено, що позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 лише 28.12.2020 року, при цьому звільнено позивача з військової служби наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області від 08.12.2020 року №81-ос з 31.12.2020 року.
Тобто, станом на момент отримання посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 позивач працював в Управлінні Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області 2 дні.
Таким чином, у відповідача не було обов`язку та повноважень для надання позивачу днів додаткової відпустки, та нарахування компенсації за невикористану додаткову відпустку з 2007 року по 2020 рік, оскільки у вказаний період часу, позивач не був учасником бойових дій.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова