Справа № 200/9298/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття адміністративної справи до провадження та

залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2021 року Київ № 200/9298/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Бучанської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом у редакції від 10.08.2021 до Управління соціальної політики Бучанської міської ради, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати витяг з протоколу № 11 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Бучанської міської ради від 09.07.2021 по відмові у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн., щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам з 09.07.2021.

Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 07.09.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою від 04.10.2021 Донецький окружний адміністративний суд цю справу передав в порядку статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ця справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду 09.12.2021 та після відповідної її реєстрації в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Шевченко А.В.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 та 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Так, прохальна частина позову містить вимоги про визнання протиправним та скасування витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Бучанської міської ради від 09.07.2021 по відмові у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 та про зобов`язання Управління соціальної політики Бучанської міської ради призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн., щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам з 09.07.2021.

Разом із тим судом установлено, що відповідно до листа відповідача від 22.07.2021 № 2764 встановлено, що у зв`язку з технічною помилкою, допущеною при підготовці витягу з протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Бучанської міської ради від 09.07.2021 № 11, пункт 2 витягу викладено в такій редакції: «Відмовити у призначенні державної соціальної допомоги при народженні дитини, керуючись п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, наступним внутрішньо переміщеним особам: … ».

На виконання вимог пунктів 4, 5 та 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги з відповідним їх обґрунтуванням в частині відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, ураховуючи зазначену технічну помилку у витязі № 11 від 09.07.2021, про яку позивача повідомлено листом від 22.07.2021 № 2764 шляхом надсилання його на адресу: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем у позові в якості відповідача визначено Управління соціальної політики Бучанської міської ради, у той час як прохальна частина позову містить вимогу про визнання протиправним та скасування витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Бучанської міської ради від 09.07.2021.

Частиною другою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, за загальним правилом частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», повноваження адвоката як представника в адміністративному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Слід зазначити, що представництво в суді - це процесуальна діяльність представника, яка здійснюється в межах наявних у нього повноважень від імені та в інтересах сторін та інших експонованих осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Крім того, статтею 59 Кодексу адміністративного судочинства України (частини п`ята, шоста) встановлено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

З буквального змісту вищевказаних положень законодавства вбачається, що на підтвердження повноважень представника має бути подано оригінал документа на підтвердження повноважень представника або ж його копія, засвідчена у визначеному законом порядку.

Тобто надані докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Тобто єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлені документи із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокат Корнієнко А.А.

На підтвердження своїх повноважень до матеріалів позовної заяви останнім додано ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 16.07.2021 серії АІ № 1133002 адвокатом Корнієнком А.А.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції і водночас надано дозвіл адвокатам України в строк до 01.01.2022 використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36.

При цьому, підпунктом 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, встановлено, що ордер повинен містити реквізити щодо назви органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Згідно з пунктом 11 Положення передбачено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 807/805/14.

Типова форма ордера на надання правової допомоги, наведена у додатку 1 до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, яка діє станом на даний час, також містить реквізит «назва органу, у якому надається правова допомога».

Отже, чинним законодавством закріплено вимогу щодо зазначення конкретної назви органу, зокрема, суду, що повинна бути окремо зазначена в ордері на надання правової допомоги, а саме в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 826/6166/17, від 30.09.2019 у справі № 420/5275/18, від 20.12.2019 у справі № 280/2426/19 та інших.

Як убачається з наданого представником позивача - адвокатом Корнієнком А.А. ордера від 16.07.2021 серії АІ № 1133002, останній за своєю формою відповідає типовій формі, що міститься у Положенні про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженому рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36.

Разом із тим, у цьому ордері в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено «у Донецький окружний адміністративний суд», що не може підтверджувати повноваження адвоката на здійснення представництва прав, свобод та інтересів особи, якій надається правова допомога у Київському окружному адміністративному суді.

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено конкретна назва такого органу, зокрема, суду, за захистом в який звернулася особа.

Правова позиція аналогічного змісту відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 № 9901/847/18.

Ураховуючи, що цю справу було передано з Донецького окружного адміністративного суду, в якому адвокат надав правову допомогу позивачу, останньому необхідно підтвердити повноваження представника належними та допустимими доказами на представництво в Київському окружному адміністративному суді.

Крім того, в силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, позивачеві слід було сплатити 908, 00 грн. судового збору. Проте, судовий збір позивачем не сплачено, жодних доказів на підтвердження наявності за ним відповідних пільг, що звільняють його від сплати збору матеріали позову також не містять.

Натомість, в абзаці першому прохальної частини позову заявлено про звільнення від сплати збору, а у випадку відмови звільнити позивача від сплати збору - відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення суду по суті справи.

Вказане клопотання мотивоване тим, що позивач звертається за захистом прав та інтересів його малолітньої дитини, посилаючись на пункт 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» вважає, що він звільнений від сплати збору.

Разом із тим, предмет цього спору, окрім вимоги на захист прав малолітньої дитини, містить також вимогу на захист порушеного особистого права позивача в частині відмови, як він стверджує, у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, яку він просить суд зобов`язати відповідача призначити та виплатити у розмірі 41 280 грн.

Зазначена позовна вимога не є вимогою на захист прав та інтересів малолітньої дитини позивача, отже підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно до вимог частини другої статті 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Відтак, у силу наведених норм права позивач, у разі звернення до суду як законний представник своєї дитини, звільнений від сплати судового збору за дитину.

Проте, як зазначає позивач у цьому випадку він звертається до суду не лише щодо захисту права та інтересів своєї дитини, а й щодо захисту своїх особистих прав та інтересів, при цьому позивачем у позові заявлений саме позивач ОСОБА_1 , а не його дитина, в інтересах якої він звернувся до суду.

Крім того, як на підставу для звільнення від сплати судового збору зазначив, що він не працює, знаходиться у важкому фінансовому стані, має на своєму утриманні малолітню дитину та йому не виплачують допомогу.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону № 3674-VI).

Отже, суд наділений повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин.

При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання та навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Тобто, звільнення від сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних із цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Доказами рівня майнового стану фізичної або юридичної особи можуть бути наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Водночас окремий доказ, сам по собі, не свідчить про майновий стан, докази мають обґрунтовувати об`єктивні причини, які обумовлюють неможливість оплати судового збору.

На переконання суду жодних доказів в обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору або розстрочення такої сплати позивачем не надано.

Крім того, до позовної заяви не додано, зокрема, але не виключно банківські документи про відсутність на рахунку коштів, а також документів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Враховуючи, що позивачем не додано достатніх доказів на підтвердження доводів клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення такої сплати, суд доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Щодо клопотання позивача у позові про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з такого.

В силу вимог статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

У той же час, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 167 цього Кодексу, і мають відповідати їй.

Разом із тим, в силу вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Стаття 160 Кодексу регулює вимоги до позовної заява, яка має відповідати положенням цієї статті, та в якій не міститься жодного положення щодо того, що в позовній заяві окрім викладу вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування, можливо заявляти будь-які клопотання (заяви) тощо.

У той же час, положеннями частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Позивачем вищевказані вимоги процесуального закону залишені поза увагою

Отже, наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, передбаченим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких для суду), з відповідним обґрунтуванням позовних вимог в частині відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, ураховуючи зазначену технічну помилку у витязі із протоколу № 11 від 09.07.2021, або приведення прохальної частини позову у відповідність до витягу із протоколу № 11 від 09.07.2021 з урахуванням виправленої технічної помилки, а також із визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали та із зазначенням особи, в інтересах якої він звернувся до суду із зазначенням усіх передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу реквізитів;

- належним чином оформленого ордера на надання правової допомоги, з урахуванням висновків суду, викладених у цій ухвалі;

- оригіналу документа про сплату 908, 00 грн. судового збору або доказів на підтвердження наявності за позивачем відповідних пільг, що звільняють його від сплати збору відповідно до Закону, або банківські документи про відсутність на рахунку коштів, або документів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік;

- у разі необхідності, відповідних клопотань та заяв.

Керуючись статтями 30, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

адміністративну справу № 200/9298/21 прийняти до свого провадження. Справа розглядатиметься одноособово суддею Шевченко А.В.

У задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору та/або відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Бучанської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до пунктів 7, 8 частини першої статті 240 з урахуванням частини п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.