Справа № 473/4616/21
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4616/21
РІШЕННЯ

іменем України

"15" грудня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

представника позивача Черепанського М.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання.

В подальшому надало суду уточнений позов до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Свої вимоги мотивувало тим, що 27 липня 2021 року працівниками ГУ ДМС України в Харківській області під час проведення перевірки законності перебування іноземних громадян на території м. Харкова було виявлено громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме знаходився на території України без наявності документів, які б надавали йому право законного перебування в Україні.

Проведеною перевіркою встановлено, що востаннє відповідач прибув в Україну у 2018 році з Туркменістану через КПП «Бориспіль» та своєчасно не покинув територію України. Паспортний документ в іноземця відсутній. Останній близьких родичів та постійного джерела прибутку на території України не має, підстави для його подальшого перебування в Україні відсутні.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України Люботинським РВ ГУ ДМС України в Харківській області стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було примусово видворено за межі України. Цим же рішенням відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на два місяці.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Оскільки на час подачі позову відповідач не має документа, який дає йому право на виїзд за межі України, а ГУ ДМС України в Харківській області на свої неодноразові звернення до Посольства Республіки Туркменістан в Україні не отримало документів, необхідних для здійснення процедури примусового видворення іноземця (свідоцтва на повернення до країни громадянської належності), а строк його затримання спливає, а тому позивач просив продовжити строк затримання відповідача на шість місяців.

В судовому засіданні представник позивача Черепанський М.Г. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що не бажає покидати територію України, оскільки в Україні мешкає жінка, з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та неповнолітні діти (батьківство позивача відносно яких в належному порядку не визнано), а тому не вбачав підстав для його видворення.

Заслухавши пояснення представника позивача Черепанського М.Г., відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2021 року працівниками ГУ ДМС України в Харківській області під час проведення перевірки законності перебування іноземних громадян на території м. Харкова було виявлено громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме знаходився на території України без наявності документів, які б надавали йому право законного перебування в Україні.

Проведеною перевіркою встановлено, що востаннє відповідач прибув в Україну у 2018 році з Туркменістану через КПП «Бориспіль» та своєчасно не покинув територію України. Паспортний документ в іноземця відсутній. Останній дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав, до органів міграційної служби не звертався, близьких родичів та постійного джерела прибутку на території України не має.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України Люботинським РВ ГУ ДМС України в Харківській області стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було примусово видворено за межі України. Цим же рішенням відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на два місяці.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Строк затримання відповідача спливає 21 грудня 2021 року.

З пояснень представника позивача та відповідача, а також з матеріалів справи (а.с. 5) встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, що дають йому право виїзду за межі України, однак є незасвідчена копія паспортного документа. Особа відповідача на час розгляду справи перевірена та встановлена на підставі копії паспортного документа та інформації, що міститься в базі даних Державної міграційної служби, сформованої за наслідками видачі іноземцю посвідки на тимчасове проживання на території України (строк дії якої закінчився). ОСОБА_1 в достатній мірі співпрацює з міграційною службою, надав усю необхідну інформацію про свою особу шляхом заповнення анкети встановленого зразка та надав позивачу копію паспортного документа.

Також з пояснень представника позивача та матеріалів справи (а.с. 6) вбачається, що ГУ ДМС України в Харківській області двічі зверталося до Посольства Республіки Туркменістан в Україні з метою документування відповідача для його примусового видворення (звернення від 04 листопада 2021 року за вих. №6301.8.5.2-20778/63.2-21 та від 08 грудня 2021 року за вих. №6301.8.5.2-23338/63.2-21, до яких долучалися анкета встановленого зразка, фотокартки та копія паспортного документа відповідача), проте не отримало відповіді на свої звернення.

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

За приписами ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Наявність підстав для видворення, дотримання органами міграційної служби процедури видворення відповідача, законність, наявність підстав та дотримання процедури затримання вже встановлено у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року (що набрало законної сили), вказані обставини мають преюдиційне значення, а відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом розгляду вказаної справи є виключно наявність передбачених законом підстав для продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а тому заперечення ОСОБА_1 проти позову не приймаються судом до уваги.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.ч. 11, 12 ст. 289 КАС України).

Згідно ч. 13 ст. 289 КАС України, п. 6 розділу ІІІ «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція) умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

При цьому, наявність хоча б однієї з них надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20.

Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлено розділом VI Інструкції, пунктом 1 якого передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Як раніше встановлено судом, особа відповідача на час розгляду справи вже належним чином встановлена, а тому підстави для продовження строку з метою ідентифікації останнього відсутні.

Водночас позивачем у відведений судом двомісячний строк затримання вжито достатні та адекватні заходи для забезпечення документування відповідача (який належним чином співпрацює з міграційною службою) з метою проведення процедури примусового видворення за межі України шляхом надіслання відповідних запитів до Посольства Республіки Туркменістан в Україні, проте відповідь на вказані звернення не надійшла, що унеможливлює завершення процедури примусового видворення.

Тому стороною позивача доведено передбачену ч. 13 ст. 289 КАС України, п. 6 розділу ІІІ Інструкції обставину, яка є однією з підстав для продовження строку затримання ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення на три місяці, що, на думку суду, є достатнім строком для отримання документів, необхідних для проведення та завершення процедури видворення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення задовольнити частково.

Продовжити строк затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення, але не більше, ніж на три місяці, тобто до 21 березня 2022 року.

В задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв