Справа № 380/7681/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 380/7681/20
адміністративне провадження № К/9901/45082/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року у справі №380/7681/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку із ОСОБА_1 на день виключення із списків особового складу та усіх видів забезпечення 2 листопада 2018 року у зв`язку із звільненням з військової служби;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за період з 3 листопада 2018 року до дня фактичного повного розрахунку при звільненні 3 вересня 2020 року, тобто терміном затримки у 670 днів із розрахунку 505,6 грн в день у сумі: 338752,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку із ОСОБА_1 на день виключення із списків особового складу та усіх видів забезпечення 2 листопада 2018 року у зв`язку із звільненням з військової служби;

- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного розрахунку в сумі: 13550 (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 08 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/7681/20 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі «КАС України»).

Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 7 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року у справі №380/7681/20, а справу направити до цього суду для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказані військовою частиною підстави пропуску строку апеляційного оскарження, зазначені на виконання ухвали про залишення такої апеляційної скарги без руху, є неповажними.

Так, суд попередньої інстанції виходив з того, що навіть при повторному зверненні до суду, скаржником обов`язково мають бути обґрунтовані підстави пропуску строку апеляційного оскарження, вони не можуть бути поновлені автоматично. Водночас, суд відхилив покликання військової частини на дефіцит оборонного бюджету у 2021 року, як на підставу несвоєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, з огляду на те, що вказана обставина жодним чином не підтверджувала поважність пропуску строку, оскільки платіжне доручення та апеляційну скаргу було подано скаржником до суду лише через 41 день після сплати судового збору (судовий збір було сплачено 24 червня 2021 року). Жодних інших обставин, в підтвердження поважності підстав пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції, скаржник не надав.

Враховуючи те, що повторна апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції не у стислі строки і жодних обставин, які свідчили б про неможливість звернутись до суду відразу після отримання відповідної ухвали від 5 жовтня 2021 року скаржник не навів, Верховний Суд погоджується з висновком суду попередньої інстанції про надмірне зволікання з боку військової частини НОМЕР_1 , що в свою чергу, є підставою для відмови у поновленні строку звернення до суду.

Водночас, слід зазначити, що повернення апеляційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі - «ЄСПЛ»).

Згідно правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Відтак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд попередньої інстанції діяв відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

За таких обставин, подана військовою частиною НОМЕР_1 касаційна скарга на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року у справі №380/7681/20 є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 КАС України, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтями 123, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2021 року у справі №380/7681/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду