Справа № 640/19705/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 грудня 2021 року м. Київ№ 640/19705/21
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., вирішуючи питання про залишення без розгляду адміністративної справи в частині:

за позовом ОСОБА_1

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправними дій, скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 із позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 9605 грн. від 06.12.2019 в межах виконавчого провадження №60816559 та скасувати постанови, винесені державним виконавцем Поляцко А.В. про стягнення виконавчого збору від 31.05.2021 ВП №60816559 та постанови про відкриття провадження від 02.06.2021 №65623691 у розмірі 9 912,07 доларів США, скасувати постанову винесену державним виконавцем Поляцко А.В. про стягнення виконавчого збору від 31.05.2021 ВП №60816559 у розмірі 9 912, 07 доларів США, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2021 №65623691 про стягнення виконавчого збору у сумі 9 912, 07 дол. США.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2021 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 відкрито провадження у справі.

Суд згідно вимог частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи по суті, суд досліджував питання дотримання позивачем строків на звернення до суду в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 9605 грн. від 06.12.2019 в межах виконавчого провадження №60816559.

Представник позивача у своїх письмових поясненнях на позовну заяву вказував, що про наявність оскаржуваних постанов дізнався 22.06.2021 - з моменту вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Між тим, суд звертає увагу, що при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Так, у відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Відтак, беручи до уваги вказані норми, суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №6081655 вбачається, що позивачу було відомо про наявність постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В про стягнення виконавчого збору у розмірі 9605 грн. від 06.12.2019 , що підтверджується актами державного виконавця.

У свою чергу, позивачем не доведено, а судом не встановлено, які саме обставини зумовили несвоєчасне звернення до адміністративного суду з даною позовною вимогою, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в акті державного виконавця про вчинення виконавчих дій від 12.03.2020 зазначено, що ОСОБА_1 була присутня при вчиненні виконавчих дій щодо примусового виконання листа по справі №753/6123/19, а відтак, суд приходить до висновку, що позивачка могла знати про наявність оскаржуваної постанови від 06.12.2020 раніше.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними та, відповідно, про відсутність підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з такою позовною вимогою.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що позивачем та його представником не доведено суду підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду, зважаючи на те, що матеріали справи також не містять таких доказів, а також з урахуванням того, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що позивач знав про порушення своїх прав ще у 2019 році, в той час, як до суду з відповідними позовними вимогами звернувся лише 22 лютого 2021 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви в цій частині без розгляду.

Керуючись ст. ст. 120, 121, 122, 123, 171, 240, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 9605 грн. від 06.12.2019 в межах виконавчого провадження №60816559 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.С. Мазур