Справа № 522/23433/21
Суддя: Суворова О. В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/508/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Суворової О.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулось Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області до гр. Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на територію України гр. ОСОБА_1 прибув 30.10.2011 року, кордон перетнув легально, прибув на територію України легально з використанням паспорта для виїзду за кордон на його ім`я серії НОМЕР_1 , строком дії до 27.05.2015 року .

03.04.2012 року ОСОБА_1 вперше звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Головного управління ДМС України в Одеській області. Рішенням ДМС України від 22.04.2013 року № 239-13 ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через відсутність умов, передбачених пунктами 1 та 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Не погоджуючись з прийнятим рішенням , ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року по справі № 815/4217/13-а було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ДМС України про визнання неправомірним та скасування рішення від 22.04.2013 № 239-13 та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013року по справі № 815/4217/13-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року - без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 05.02.2014 року було відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 року - залишено без змін. 05.09.2016 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про надання міжнародного захисту в Україні. Рішенням Державної міграційної служби України від 12.10.2018 року № 351-18 відмовлено ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зазначене рішення ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку. В якості причини звернення позивач вказав погану ситуацію у Лівані, діяльність терористичних організацій у Лівані, здійснення військових дій. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі № 420/3095/19 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ДМС України. Зазначене судове рішення позивачем в апеляційному порядку не оскаржено. Згідно відомостей з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (далі - система «Аркан») ОСОБА_1 не перетинав державного кордону України в період з 27.01.2016 по 27.01.2021 роки. В результаті проведеної перевірки та відібраних у позивача пояснень встановлено, що громадянин Лівану ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні. ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що гр. ОСОБА_1 на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

Працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС в Одеській області) за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Глушко,14/3 13.01.2021 року було виявлено громадянина Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (далі - система «Аркан») ОСОБА_1 не перетинав державного кордону України в період з 27.01.2016 по 27.01.2021 роки .

В результаті проведеної перевірки та відібраних пояснень встановлено, що гр. ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні.

ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що гр. ОСОБА_1 , на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

13.01.2021 року стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 004271 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.01.2021 року серії ПН МОД № 004314, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

13.01.2021 року ГУ ДМС в Одеській області було прийнято рішення №2 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 11.02.2021 року . Згідно з розписки від 13.01.2021 року відповідач зобов`язався покинути територію України у термін до 11.02.2021 року. Проте, у визначений термін відповідач з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ та віза, обов`язкова наявність яких визначена ст. 9 Закону № 3773-VІ відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

05.12.2021 року співробітниками ГУ ДМС в Одеській області було повторно виявлено та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області гр. ОСОБА_1 , враховуючи вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, стосовно останнього в цей же день складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 006984 та постанову про накладення адміністративного стягнення від ПН МОД № 007048, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

05.12.2021 року на підставі протоколу про адміністративне затримання серії МОД № 000139 гр. ОСОБА_1 був затриманий на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП та на підставі рішення ГУ ДМС в Одеській області від 05.12.2021 року поміщений до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Таким чином, на думку позивача відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду на 09.12.2021 року.

У судове засідання, призначене на 09.12.2021 року, з`явився представник позивача , відповідач приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції . Проте перекладач та представник відповідача в судове засідання не з`явились , в зв`язку з чим за клопотанням відповідача розгляд справи був відкладений на 16.12.2021 року .

Під час судового засідання 16.12.2021 року представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача та сам відповідач позов не визнали. Відповідач спочатку надав пояснення, що на території України він має одну дитину , потім зазначив , що має двох дітей , проте відповідних належних доказів цього суду не надав . Зазначив , що з матір`ю дітей вони разом не проживають, офіційно шлюб з нею зареєстровано не було.

З приводу зазначень відповідача про наявність в нього дітей представник позивача просив при винесенні рішення по справі врахувати судову практику , а саме постанову Верховного Суду України від 18.03.2021 року , згідно якої чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України .

Судом встановлено наступне.

На територію України гр. ОСОБА_1 прибув 30.10.2011 року, кордон перетнув легально, прибув на територію України з використанням паспорта для виїзду за кордон на його ім`я серії НОМЕР_1 , строком дії до 27.05.2015 року, на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

13.01.2021 року за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, стосовно гр. ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 004271 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.01.2021 року ПН МОД № 004314, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

В той же день, ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення № 2 про примусове повернення в країну походження відповідача - гр. ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 11.02.2021 року (а.с.21).

Згідно з розписки від 13.01.2021 року , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.26), відповідач зобов`язався покинути територію України у термін до 11.02.2021 року. Проте , у визначений термін відповідач з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ та віза, обов`язкова наявність яких визначена ст. 9 Закону № 3773-VІ відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

05.12.2021 року стосовно відповідача було повторно складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 006984 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.12.2021 року ПН МОД № 007048, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

В той же день, на підставі протоколу про адміністративне затримання серії МОД № 000139 гр. ОСОБА_1 був затриманий на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП України та на підставі рішення ГУ ДМС в Одеській області від 05.12.2021 року відповідач поміщений до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07.12.2021 року було затримано громадянина Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 07.06.2022 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Таким чином, відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні, проживає на території України без документів на право проживання.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону №3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянин Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, та зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 порушив правовий режим знаходження його на території України, є підстави для примусового його видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області до громадянина Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Лівану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2021 року.

Суддя О.В.Суворова