Справа № 640/16486/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Київ № 640/16486/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Яковчук М.В., за участі представника позивача - Комісарової К.А., представника відповідача - Мажар Л.С., розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології"

до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1 - А; ідентифікаційний код: 30753866) до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, поверх 6, ідентифікаційний код: 37994258), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.12.2020 № 515 про розгляд заяви ТОВ «Українські новітні технології» щодо продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації продовжити термін дії ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації") на території 27 регіонів України у смузі радіочастот 3400,0...3600,0 МГц, враховуючи заявлений термін дії ліцензії згідно поданої заяви про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" від 08 грудня 2020 (вхідний № НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення винесено відповідачем без врахування того, що позивач володіє ліцензією на користування радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 Мгц та використовує інші радіотехнології, відмінні від "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ , а тому має право користуватися радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГЦ, використовуючи свої радіотехнології. Також, наголошено на тому, що на момент освоєння заявленого радіочастотного ресурсу у позивача були наявні дозволи на експлуатацію РЕЗ у всіх областях України окрім Черкаської області. При цьому зауважено, що відсутність дозволів у Черкаській області обумовлюється отриманням відмов у наданні дозволів у зв`язку з невиконання умов електромагнітної сумісності з діючими радіоелектронними засобами у Черкаський області. Таким чином, як зазначено позивачем, останнім було належним чином розпочате використання радіочастотного ресурсу згідно з Ліцензією та освоєно радіочастотний ресурс у повному обсязі та передбачені строки, а тому відсутнє порушення пп. 4.1.8 п. 4.1 Ліцензійних умов.

Крім того, представником позивача наголошувалось на відсутності податкового боргу з рентної плати, а також відсутність можливості та обов`язку подання обов`язкової звітності у зв`язку із анульованою ліцензією у цей період та оскарженням в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідач, надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що ТОВ "Українські новітні технології" порушено пп.4.1.8, 4.1.12 та 4.1.21 п.4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України, а тому у НКРЗІ були наявні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, просив у позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених в відзиві на адміністративний позов.

У судовому засіданні 07 грудня 2021 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" звернулось до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації з заявою про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 08.12.2020 року. вхідний НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року.

Рішенням №515 від 29.12.2020 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" у продовженні терміну дії ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та трансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації) на підставі частини другої статті 37 Закону України "Про радіочастотний ресурс України":

- у зв`язку з тим, що у смугах частот для радіотехнології, зазначених у ліцензії, Планом використання радіочастотного ресурсу України не передбачено подальше використання зазначеної радіотехнології (позиція 24 Розділу І "Діючі радіотехнології" Плану використання радіочастотного ресурсу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України 09.06.2006 №815)4

- невиконання ліцензіатом умов, зазначених у ліцензії (підпункту 4.1.8, 4.1.12 та 4.1.21 пункту 4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України, затверджених рішенням НКРЗ від 19.08.2005 №53 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 №1237/11517).

Вважаючи вказане рішення незаконним та таким, що порушує права та інтереси позивача, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правова основа користування радіочастотним ресурсом України, повноваження держави щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов`язки і відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України, визначені Законом України «Про радіочастотний ресурс України» від 01 червня 2000 року № 1770-III (далі - Закон № 1770-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 1770-ІІІ радіочастотний ресурс - частина радіочастотного спектра, придатна для передавання та/або приймання електромагнітної енергії радіоелектронними засобами і яку можливо використовувати на території України та за її межами відповідно до законів України та міжнародного права, а також на виділених для України частотно-орбітальних позиціях.

Частиною першою статті 14 Закону № 1770-ІІІ визначено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, здійснює свої повноваження у смугах радіочастот загального користування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 14 Закону № 1770-III повноваженнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, щодо регулювання у сфері користування радіочастотним ресурсом України є ліцензування у сфері користування радіочастотним ресурсом України відповідно до цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 30 Закону № 1770-ІІІ передбачено, що користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі, зокрема, ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб`єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг.

Строк дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, але не може бути меншим п`яти років (частина четверта статті 31 цього Закону).

Стаття 37 Закону № 1770-III передбачено порядок продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Згідно частин першої, другої цієї статті у разі якщо користувач радіочастотного ресурсу України має намір продовжити зазначений у ліцензії термін користування радіочастотним ресурсом України після його закінчення, він повинен не пізніше ніж за чотири місяці до закінчення терміну дії ліцензії звернутися до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, із заявою встановленої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, форми.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, не має права відмовити в продовженні терміну дії ліцензії, якщо ліцензіатом виконуються всі умови, зазначені в ліцензії, або ці умови не виконані з причин, які не залежали від користувача. Винятком є випадки, коли у смугах частот для радіотехнологій, зазначених у ліцензії, Планом використання радіочастотного ресурсу України не передбачено подальше використання зазначених радіотехнологій.

Відповідно до Законів України «Про радіочастотний ресурс України», «Про телекомунікації» та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення діяльності у сфері користування радіочастотним ресурсом України розроблено Ліцензійні умови користування радіочастотним ресурсом України затверджені Рішення Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 19.08.2005 № 53 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 за № 1237/11517 (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, що містить вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання суб`єктами господарювання при провадженні діяльності, пов`язаної з користуванням радіочастотним ресурсом України в смугах частот загального користування, і направлених на забезпечення ефективного використання радіочастотного ресурсу та забезпечення електромагнітної сумісності (далі - ЕМС) радіоелектронних засобів (пункт 1.2 Ліцензійних умов).

Суб`єкти господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, мають право здійснювати свою діяльність тільки за наявності ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та відповідних дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів (пункт 1.4 Ліцензійних умов).

Згідно підпункті 4.1.1, 4.1.8, 4.1.12 пункту 4.1 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний виконувати такі умови користування радіочастотним ресурсом України: додержуватися вимог законодавства, державних стандартів, нормативно-правових актів та нормативно-технічних документів, чинних у сфері користування радіочастотним ресурсом України.

Дотримуватися термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб`єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, якщо інше не визначено умовами ліцензії. Термін початку користування радіочастотним ресурсом за ліцензією - 6 місяців з дати оформлення ліцензії. У разі, якщо ліцензія передбачає користування радіочастотним ресурсом у декількох регіонах, початок користування радіочастотним ресурсом для першого регіону - 6 місяців з дати оформлення ліцензії, для другого - 8 і так далі з інтервалом 2 місяці.

Своєчасно та в повному обсязі сплачувати рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ліцензії від 01.11.2006 року (Серії АВ №1204^12) ТОВ "Українські новітні технології" є користувачем радіочастотних ресурсів України, термін дії ліцензії - до 01.11.2021 року.

Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що підставою для відмови у продовжені терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 01.11.2006 року стало недотримання, на думку відповідача, пунктів термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб`єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, якщо інше не визначено умовами ліцензії та своєчасної сплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України.

Судом встановлено, що ліцензія містить зазначення радіотехнології, що може використовуватися Позивачем, а саме: широкосмуговий радіодоступ стандарту IEEE 802.16 (радіозв`язок у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації').

Смуги (номінали) радіочастот, приймання/передавання, що використовуються Позивачем:3400...3600 МГц.

Відповідно до позиції 24 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР строк припинення використання вищезазначеної технології 31 січня 2020 року.

Однак, позиція 22.1 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР містить, що смуги радіочастот3400...3600 МГц можуть використовуватися радіотехнологією "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ" та іншими радіотехнологіями з 1 січня 2020 року за умови видачі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом у цьому діапазоні на конкурсних або тендерних засадах Л01, ДО 1.

Враховуючи те, що Позивач володіє Ліцензією на користування радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГц та використовує інші радіотехнології, відміні від радіотехнології "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ", останній має право користуватися

радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГц, використовуючи свої радіотехнології.

У зв`язку із вищенаведеним, неможливо прийти до висновку, що План використання РЧР не містить можливості використовувати радіотехнології Позивача та не надає можливості Позивачу користуватися радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГц.

Таким чином, Позивач має можливість використовувати свої радіотехнології у діапазоні 3400...3600 МГц, та така можливість використання передбачена позицією 22.1 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР.

Відповідач приймаючи оскаржуване рішення зазначив, що не надаючи телекомунікаційні послуги, Позивач припинив користування радіочастотним ресурсом України, що є порушенням умов, вказаних в Ліцензії, пункту 4.1.8 Ліцензійних умов в частині надання цим ліцензіатом у відповідному регіоні телекомунікаційних послуг за встановленими значеннями показників якості послуг, а також порушив частину другу статті 6 Закону, частину першу статті 42 Закону України "Про радіочастотний ресурс України".

Частиною першою статті 42 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" передбачено, що користувачі радіочастотного ресурсу України повинні отримувати дозволи на експлуатацію відповідних радіоелектронних засобів та/або випромінювальних пристроїв, крім засобів та пристроїв, використання яких здійснюється на бездозвільній основі відповідно до цього Закону.

Позивач не отримав передбачені частиною першою статті 42 Закону дозволи на експлуатацію та, відповідно, повністю не використовує радіочастотний ресурс України у: Донецькій, Житомирській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Одеській, Сумській, Тернопільській, Черкаській, Чернівецькій областях згідно з висновком УДЦР від 17.12.2020 № 1-5143.

Також згідно вказаного висновку УДЦР від 17.12.2020 № 1-5143 товариство повністю не використовує радіочастотний ресурс України у вищезгаданих 10 регіонах України, не в повному обсязі використовує ресурс у 15 регіонах (Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Запорізька, Київська, Кіровоградська, Львівська, Миколаївська, Полтавська, Рівненська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Чернігівська області та м. Київ) та в цілому не використовує більше ніж 62% (3112,22 МГц) смуг радіочастот, що зазначені у Ліцензії, окрім Автономної республіки Крим та м. Севастополь.

Судом встановлено, що листом від 10.07.2013 року вих. №2400-Р, ТОВ "Українські новітні технології" повідомлено голові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформації Яцуку П.П. , що товариством повністю освоєний заявлений радіочастотний ресурс по ліцензії №5241 від 01.11.2006 року.

Відсутність дозволів у Черкаській області обумовлюється отриманням відмов у наданні дозволів у зв`язку з невиконання умов електромагнітної сумісності з діючими радіоелектронними засобами у Черкаський області.

Враховуючи вищезазначене, Позивачем було належним чином розпочате використання радіочастотного ресурсу згідно з Ліцензією та освоєно радіочастотний ресурс у повному обсязі та в передбачені строки, а тому відсутнє порушення пп. 4.1.8 п. 4.1 Ліцензійних умов.

Окрім цього, Рішення містить посилання на те, що Позивач не використовує радіочастотний ресурс у повному обсязі, через відсутність певних дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та/або випромінюваних пристроїв, що також є порушенням ліцензійних умов.

Однак, пункт 4.1 Ліцензійних умов, що містить виключний перелік зобов`язань ліцензіата не містить зобов`язання використовувати радіочастотний ресурс у повному обсязі та відсутнє саме визначення «повного обсягу» використання або критеріїв, за якими було б можливо встановити таке невикористання у певні терміни.

Також. Відповідач зазначає, що Позивач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує рентну плату, що підтверджується листом Державної податкової служби України від 06.10.2020 № 10959/5/99-00-04-03-01-05 та листом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.07.2020 року № 15807/9/26-15-04-02-16.

Водночас, жодних доказів звернення до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації збитків з позивача відповідачем суду не надано, як і не містять матеріли справи доказів направлення позивачу податкових вимог Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату податкового боргу зі сплати рентних платежів за користування радіочастотним ресурсом.

При цьому слід зазначити, що отримання від податкового органу інформації про несплату відповідачем збору за користування РЧР є доказом порушення останнім законодавства у сфері користування РЧР, зокрема, Закону №1770, що є підставою для здійснення позивачем державного нагляду шляхом проведення позапланової перевірки відповідача.

Окрім цього, несвоєчасна та неповна сплата рентних платежів також була однією із підстав під час винесення НКРЗІ Рішення про анулювання Ліцензії.

Верховний Суд у своїй постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 640/3535/19 встановив, що НКРЗІ отримавши від податкового органу інформацію про несплату ТОВ "Українські новітні технології" збору за користування радіочастотним ресурсом, повинна була здійснити державний нагляд шляхом проведення позапланової перевірки Позивача із відповідним оформленням їх результатів.

Відповідні дії не були здійсненні ні під час винесення Рішення про анулювання Ліцензії, ні під час винесення Рішення, що оскаржується у цій Позовній заяві.

Враховуючи вищенаведене, відсутні жодні докази наявності у ТОВ "Українські новітні технології" податкового боргу, а отже відсутнє підтвердження порушенням Позивачем Ліцензійних умов щодо оплати рентних платежів.

Крім того, у спірному рішенні Відповідач зазначає, що Позивач припинив подавати до НКРЗІ обов`язкову звітність з 2019 року.

Як вже було зазначено судом, відповідачем було прийняте Рішення про анулювання Ліцензії 19 лютого 2019 року. 19 серпня 2020 року Постановою Верховного Суду відповідне Рішення про анулювання Ліцензії було скасовано.

Враховуючи зазначене, у Позивача була відсутня можливість та обов`язок подання обов`язкової звітності у зв`язку із анульованою ліцензією у цей період.

У зв`язку із вищезазначеним, неподання обов`язкової звітності за період анулювання ліцензії не може вважатися порушення Ліцензійних умов, адже відповідні ліцензійні умови не були виконанні не з вини ТОВ "Українські новітні технології".

Крім того, суд зауважує, як вбачається з висновків постанови Верховного суду від 19.08.2020 року по справі №640/3535/19 застосування до ліцензіата такого заходу впливу як анулювання ліцензії на користування радіочастотним ресурсом є одним з крайніх заходів, що застосовується до користувача радіочастотним ресурсом з боку Держави, а рішення про анулювання ліцензії приймається за наявності встановлених (виявлених) та зафіксованих у відповідних актах вищенаведених фактів, зокрема, припинення з власної вини користування радіочастотним ресурсом, визначеним у ліцензії, а також використання його не у повному обсязі, чи невиконання користувачем радіочастотного ресурсу України розпорядження про усунення порушень умов ліцензії, зокрема щодо несплати протягом шести місяців щомісячного збору (рентної плати) за користування радіочастотним ресурсом України.

Таким чином, оскільки ліцензійні умови позивач не міг виконувати в повному обсязі у вказаний період у зв`язку з винятковими обставинами, які не залежали від нього, будь-яких інших порушень відповідачем не наведено, суд дійшов висновку про необґрунтованість підстав для відмови позивачу у продовженні терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Відповідно, обґрунтованими є похідні вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про продовження терміну дії Ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації") на території 27 регіонів України у смузі радіочастот 3400,0...3600,0 МГц, враховуючи заявлений термін дії ліцензії згідно поданої заяви про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" від 08 грудня 2020 (вхідний № НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року).

При цьому, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Беручи до уваги встановлену вище протиправність оскаржуваного рішення відповідача та враховуючи відсутність інших підстав для відмови позивачу у продовженні строку дії ліцензій, суд в даному випадку вважає виправданим втручання у дискреційні повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесення оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.12.2020 № 515 про розгляд заяви ТОВ "Українські новітні технології" щодо продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації продовжити термін дії ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації") на території 27 регіонів України у смузі радіочастот 3400,0...3600,0 МГц, враховуючи заявлений термін дії ліцензії згідно поданої заяви про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" від 08 грудня 2020 (вхідний № НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року).

Стягнути з Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, поверх 6, ідентифікаційний код: 37994258) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1 - А; ідентифікаційний код: 30753866) судовий збір в розмірі 4540,00 гривень (чотири тисячі п`ятсот сорок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2021 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа