Справа № 757/29650/21-а
Суддя: Ільєва Т. Г.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

за участю секретаря Ємець Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюка Антона Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюка Антона Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що інспектором Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Микитюком А.С. були винесенні постанови про адміністративні правопорушення, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки останній вказує, що він не вчиняв даних правопорушень .

З врахуванням зазначеного, позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 476397 від 17.05.2021 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

- визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 476398 від 17.05.2021 р у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

04.10.2021 представником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було подано відзив, в якому зазначено, що номера позивача не можливо було чітко визначити навіть з 20 метрів, а тому склад адміністративного правопорушення наявний.

Окрім цього вказав, що при винесені постанови серії БАВ № 476398 від 17.05.2021 р., поліцейськими було дотримано усіх вимог, а тому вимоги позивача є безпідставними.

У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва, про причини неявки до суду не повідомили.

Разом з цим, представник управліня у відзиві просив розглядати позов за їх відсутності.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній даних.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд прийшов до наступного.

Так, позивач зазначає, що відповідно до змісту постанови серії БАВ № 476397 від 17.05.2021 р. «17.05.2021 о 00 год. 40 хв. в м. Прилуки, по вул. Київській, 48, водій керував ТЗ КІА, у якого на державних номерних знаках було нанесено покриття, що обмежує його оглядовість, чим порушив п.30.2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.

Позивач стверджує, що у номерному знаку автомобіля КІА. д.н.з. НОМЕР_1 . яким він керував, нічого не створювало перешкод для визначення його символів, при цьому заміри для визначення символів номерного знака з відстані 20 метрів, під час складання інспектором постанови серії БАВ № 476397 від 17.05.2021 р., не встановлювались, оскільки відповідні заміри поліцейським не проводилися, тому факт порушення позивачем п. 2.9. та 30.2 ПДР України не підтверджений належними доказами.

Згідно з п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20м.

Відповідно до п. 30.2. Правил дорожнього руху забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно з ч. 6 от. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до постанови серії БАВ № 476398 від 17.05.2021 р. «17.05.2021 о о 00 год. 40 хв. в м. Прилуки, по вул. Київській, 48, водій керуючи ТЗ КІА на законну вимогу працівника поліції не надав посвідчення та реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 126 КУпАП».

На зазначене, позивач вказує, що з початку розмови позивача з поліцейським просив вказати на підставу зупинки автомобіля у відповідності до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», однак відповідач - 1 шукав підстави після того, як зупинив автомобіль для того щоб притягнути позивача до адміністративної відповідальності будь-яким шляхом, посилаючись на те, що позивач порушив 30.2. ПДР України. Позивач заперечував, оскільки як вище зазначив - відповідних замірів відстані 20м. відповідач не робив.

Оскільки, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху України, то вимоги відповідача до позивача про пред`явлення документів, передбачених в п.2.1.а., були не правомірними, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка, зокрема не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів .

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

В порушення вказаних вимог в оскаржуваних постановах не наведено достатніх доказів вчинення правопорушень позивачем.

Отже, виходячи з вищевстановлених обставин, суд приходить до висновку, що поліцейський при винесенні постанови про вчинення адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 126 КУпАП не врахував, що відповідальність особи за вказаною частиною наступає лише за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а не за не пред`явлення посвідчення вродія та реєстраційного документ на транспортний засіб, як зазначено в постанові.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Щодо постанови серії БАВ № 476397 від 17.05.2021 р., суд вважає, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові, відповідачем не надано.

Щодо аргументів відповідача на те, що інспектор чітко встановив факт порушення правил дорожнього руху, то суд такі відхиляє, оскільки при винесенні рішення за порушення правил дорожнього руху, судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №204/8036/16-а (2а/204/27/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.2КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, щодії інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Микитюка А.С. є неправомірними, а постанови незаконними, в зв`язку з чим вонни підлягають скасуванню.

Оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем правил дорожнього руху, якими могли бути спростовані пояснення позивача, то суд дійшов висновку про задоволення позову, скасування постанов, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 241-247, 286, 293, 295-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюка Антона Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюка Антона Сергійовича, про адміністративне правопорушення від 17.05.2021 р. серії БАВ № 476397.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюка Антона Сергійовича про адміністративне правопорушення від 17.05.2021,серії БАВ № 476398.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) 00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , номер засобу зв`язку: НОМЕР_3 .

Відповідачі:

Інспектор Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, лейтенанта поліції Микитюк Антон Сергійович, адреса: місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 66, м. Прилуки, Прилуцького району, Чернігівська область, 17500.

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги,74, місто Чернігів, Чернігівська область, 14000; код за .

Дата складання повного тексту постанови 18.10.2021 року

Суддя Т.Г. Ільєва