Справа № 820/2771/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
16 грудня 2021 року № 820/2771/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Міністра оборони України Генерала армії України Полторак С.Т., Генерального штабу Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- скасувати Наказ Міністерства оборони України від 22.05.2017 року № 99 КП "Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія) та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія)" в частині притягнення начальника зберігання військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

- скасувати Наказ начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України про звільнення ОСОБА_1 у запас від 20 червня 2017 року №262;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника зберігання 65 арсеналу (1 розряду) Озброєння Збройних сил України;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачений середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками, передбаченими розділом ХХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 та іншими нормативними актами) за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Міністерства оборони України Генерала армії України Полтарак С.Т., Генерального штабу Збройних сил України, третя особа - Військова частина НОМЕР_1 про скасування наказів та поновлення на посаді - задоволено.

Скасовано Наказ Міністерства оборони України від 22.05.2017 року №99 КП "Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія) та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія)" в частині притягнення начальника зберігання військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Скасовано Наказ начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України в частині звільнення ОСОБА_1 у запас від 20 червня 2017 року №262.

Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника зберігання 65 арсеналу (1 розряду) Озброєння Збройних сил України.

Стягнуто з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) невиплачений середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками, передбаченими розділом ХХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260 та іншими нормативними актами) за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 по справі №820/2771/17 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2021 касаційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України і Міністерства оборони України задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 в частині вирішення позовних вимог про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 залишено без змін.

Харківським окружним адміністративним судом адміністративна справа №820/2771/17 прийнята до провадження судді Шляхової О.М. та відкрито спрощене позовне провадження.

При відкритті провадження у справі судом, з врахуванням висновків Верховного суду у постанові від 20.05.2021, залучено до участі у справі у якості відповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Крім того, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято уточнені позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Міністра оборони України Генерала армії України Полторак С.Т., Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів та поновлення на посаді.

З урахуванням прийнятих уточнень, позивач просить суд:

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 невиплачений середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками, передбаченими розділом XXXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 та іншими нормативними актами) за весь час вимушеного прогулу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) включити до розрахунку невиплаченого середнього заробітку щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 отримував за займаною штатною посадою до звільнення, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Отже, суд вирішує справу лише в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що оскільки рішенням суду ОСОБА_1 поновлено на військовій службі на посаді начальника зберігання 65 арсеналу (1 розряду) Озброєння Збройних сил України, а Верховним судом зроблено висновок про те, що нарахування і виплата грошового забезпечення незаконно звільненому військовослужбовцю здійснюється безпосередньо військовою частиною, в якій такий військовослужбовець поновлюється на військовій службі, Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана сплатити на користь позивача невиплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що є неналежним відповідачем, оскільки дії щодо виплати матеріального і грошового забезпечення військовослужбовцям за час вимушеного прогулу, звільнених на підставі наказу Генерального штабу ЗСУ здійснюється військовою частиною лише на підставі наказу вищого органу військового управління, а тому, на думку відповідача, вимога до військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 22.05.2017 Міністерством оборони України був винесений Наказ №99КП "Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія), яким зокрема пунктом 9 за порушення вимог абзаців другого та шостого статті 11, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині додержання законів України, сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, утримання в готовності до застосування закріпленого озброєння, бойової та іншої техніки, збереження майна та за неналежне виконання службових обов`язків в частині організації зберігання військового майна у відповідності з керівними документами, відповідальності за облік військового майна, забезпечення правильного зберігання озброєння, боєприпасів і військово-технічного майна, контролю за виконанням вимог пожежної безпеки, вжиття заходів для запобігання надзвичайним подіям, організації пильності особового складу начальника зберігання військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 - звільнено з військової служби за службовою невідповідністю.

На виконання Наказу Міністерства оборони від 22.05.2017 №99КП, 20.06.2017 начальником Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України було винесено Наказ №262, яким п. 14 підполковника ОСОБА_1 , начальника зберігання 65 арсеналу (1 розряду) Озброєння Збройних Сил України - звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" (через службову невідповідність).

Не погоджуючись із вказаними наказами ОСОБА_1 звернувся у 2017 році до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 адміністративний позов задоволено. Скасовано наказ Міністерства оборони України від 22.05.2017 №99 КП «Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія) та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія)» в частині притягнення начальника зберігання військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Скасовано наказ начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України в частині звільнення ОСОБА_1 в запас від 20 червня 2017 року №262. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника зберігання 65 арсеналу (1 розряду) Озброєння Збройних сил України. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 невиплачений середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками, передбаченими розділом ХХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 та іншими нормативними актами) за весь час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що Міністерством оборони України під час винесення Наказу від 22.05.2017 №99 не надано доказів того, що зазначений Наказ був винесений на підставі норм чинного законодавства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Генеральний штаб ЗСУ і Міністерство оборони України подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 - без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновками Харківського окружного адміністративного суду.

У листопаді 2018 року відповідачі звернулися до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 20.05.2021 касаційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України і Міністерства оборони України задовольнив частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 - залишено без змін.

В силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзаців 2-3 ч. 2 ст. 8 Закону №2011-XII у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. (пункт 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, далі - Порядок №260).

Пунктом 9 розділу ХХХІ Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Статтею 43 Конституції України визначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд зазначає, що наслідком скасування рішенням суду оскаржуваних позивачем наказів та поновлення позивача на військовій службі та посаді, яку він займав до реалізації наказу Міністра оборони України від 22.05.2017 №99КП "Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 (місто Балаклія)" та наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України про звільнення ОСОБА_1 у запас від 20.06.2017 №262 є виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У зв`язку з наведеним,за період вимушеного прогулу, ОСОБА_1 підлягає виплаті середній заробіток відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

При цьому суд застосовує ч. 2 ст. 235 КЗпП України, оскільки спір розглядався у зазначений строк не з вини працівника. У такому разі виплата середнього заробітку здійснюється за весь час вимушеного прогулу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Вимога ефективності судового захисту перекликається з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява №40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного та спірних у цій справі обставин суд вважає, що ефективним способом захисту у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із застосуванням при його розрахунку Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 включити до розрахунку невиплаченого середнього заробітку щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за займаною штатною посадою до звільнення, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх існування без порушень в майбутньому.

З огляду на викладене суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде включено до розрахунку середнього заробітку щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення.

Оскільки вказані позовні вимоги звернені на майбутнє, у суду не має підстав для прийняття рішення стосовно законності таких дій, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Міністра оборони України Генерала армії України Полторак С.Т., Генерального штабу Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів та поновлення на посаді задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу із застосуванням при його розрахунку Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Шляхова