Справа № 300/2187/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. справа №300/2187/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.,

за участі:

секретаря судового засідання Заречної В.К.,

представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Лаврука В.В.,

представника ОСОБА_1 - Тепак Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2674791,66 грн. та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальній сумі 2674791,66 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 протиправно, в порушення податкового обов`язку, встановленого пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, не сплатив в дохід бюджету податкові зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору в загальній сумі 2674791,66 грн., внаслідок чого утворено податковий борг в цій же сумі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі відкрито провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 22.06.2021. Посилаючись на низку норм податкового законодавства, вказав, що з урахуванням оскарження ним податкових повідомлень-рішень, згідно яких контролюючий орган визначив податкові зобов`язання та відповідно борг, заявлений до стягнення, податкові повідомлення рішення є неузгодженими (т.1, а.с.151-154).

Пізніше, 23.06.2021 від ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.09.2021, т.2, а.с.160-161) від 16.05.2018 №, від 05.09.2018 №, №, №, №, №, №, №, №, від 06.09.2018 №, №, №, №, від 18.10.2018 №, №, № та від 14.01.2019 №.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що податковий борг в сумі 2674791,66 грн., який Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області просить стягнути в первісному позові, визначений контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях протиправно. Посилаючись на норми податкового законодавства, щодо застосування РРО, строків реєстрації податкових накладних, просить скасувати оскаржені ним податкові повідомлення-рішення (т.1, а.с.159-165).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.07.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2018- повернуто позивачу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 05.09.2018 №, №, №, №, №, №, №, №, від 06.09.2018 №, №, №, №, від 18.10.2018 №, №, № та від 14.01.2019 № до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальній сумі 2674791,66 грн. Об`єднано вимоги зустрічного позову з первісним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальній сумі 2674791,66 грн. Адміністративну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзив на зустрічну позовну заяву представником Головного управління ДПС в Івано-Франківській області подано 04.08.2021. Представник зазначив, що суми визначені податковими повідомленнями-рішеннями, які оскаржені ОСОБА_1 від 05.09.2018 №, від 06.09.2018 № контролюючим органом до стягнення в судовому порядку не заявлені. Що стосується решти податкових повідомлень-рішень, то такі винесені на підставі перевірок здійснених контролюючим органом, направлялися ОСОБА_1 та набули статусу узгоджених. Просив в задоволенні зустрічного позову відмовити (т.2, а.с.1-9).

Від ОСОБА_1 , до закінчення підготовчого провадження, надійшла заява про зміну (збільшення) позовних вимог, за змістом якої, окрім раніше заявлених вимог, просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1062 від 27.07.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки (т.1, а.с.230-232).

Згідно ухвали суду від 16.09.2021 заяву ОСОБА_1 про зміну (збільшення) позовних вимог - залишено без руху. Ухвалою від 22.09.2021 заяву про зміну (збільшення) позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1062 від 27.07.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки - повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 05.10.2021 закрито підготовче провадження. Розгляд справи призначено по суті.

Представник Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги ДПС підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Щодо зустрічного позову - заперечив.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення позову контролюючого органу заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, представника Стрижака М.П., дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.

Головним управління ДФС в період з 30.07.2018 по 07.08.2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 14.08.2018 №688/09-19-13-06/ НОМЕР_1 (т.1, а.с.29-87, т.2, а.с.10-106).

Як свідчить акт №252/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 14.08.2018, ОСОБА_1 на підписання акту не з`явився, в зв`язку з чим його примірник надіслано рекомендованим листом та отримано платником 08.09.2018 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (т.1, а.с.88, т.2, а.с.119-120, 123).

В результаті виявлення порушень податкового законодавства, на підставі вказаного акту, контролюючим органом винесено ряд податкових повідомлень-рішень.

Зокрема, податковим повідомленням-рішенням від 05.09.2018 №, контролюючий орган збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 521 484 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 347656 грн., штрафні (фінансові) санкції 173 828 грн. (т.1, а.с.17-18).

В акті перевірці зазначено наступні обставини:

- за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 задекларовано валовий дохід на загальну суму 3 549 330 грн. За даними перевірки обсяг валового доходу становить 3 573 640 грн., тобто на 24310 грн. більше ніж включено платником до суми валового доходу. Таке порушення ст.164 Податкового кодексу України стосувалося включення до валового доходу поступлення коштів від ТзОВ «Топ Форест» (оплата за лісопродукцію) не в повній сумі;

- в 2017 році ОСОБА_1 задекларував витрати без врахування ПДВ в сумі 3 499 065 грн., в тому числі вартість придбаних ТМЦ у сумі 2 690 561,09 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату у сумі 276 483,06 грн. та інші витрати, включаючи вартість виконання робіт, наданих послуг (витрати на відрядження) у сумі 532 020,79 грн. Зокрема, в червні та жовтні 2017 року платником було проведено плату за отриману лісопродукцію підприємству «Славське ДЛГП «Гальсільліс» на суму 15417 грн. та 16667 грн. відповідно, а до складу витрат було включено на 10000 грн. більше по кожному переказу. В квітні 2017 року до складу валових витрат було включено 104680 грн. без підтверджуючих витрат. До складу витрат на придбання ТМЦ включено суму вартість канату - 68882 грн. без підтвердження використання такого в господарській діяльності. Також до складу витрат включено вартість придбання запасних частин до вантажних автомобілів в сумі 200766 грн., однак до складу витрат не включаються витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, якими є вантажні автомобілі. Включена вартість бензину та дизпалива (1064078 грн.) також не підтверджена відповідними документами, щодо використання їх в господарській діяльності. До складу інших витрат платником включено суму 448710 грн., як витрати на відрядження працівників. Однак авансових звітів не представлено, в наказах про відрядження відсутні дані про працівників, які були відряджені.

Всього перевіркою зменшено задекларовану суму валових витрат на 1907116 грн. Встановлено заниження платником чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 1931426 грн., внаслідок чого було відповідно занижено суму податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 347656 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 510 грн. штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (т.1, а.с.13).

Перевіркою встановлено порушення п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку №1020 від 24.10.2020 в частині: допущення помилки по розрахунку сум доходів за 4 квартал 2017 року, де не відображено суми виплаченого доходу та суми перерахованого податку; не подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2-ий квартал 2017 року.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 17303,36 грн., в тому числі 9435,68 грн. основного зобов`язання, 7815,89 грн. штрафних санкцій та 51,79 грн. пені (т.1, а.с.21).

Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 являвся платником військового збору, та в перевірений період несвоєчасно сплачено військовий збір в сумі 1603,23 грн., з урахуванням чого нарахована пеня в сумі 51,79 грн. Станом 01.01.2018 та на день написання акту перевірки сума заборгованості військового збору становить 2503,72 грн. Окрім цього, з урахуванням не включення суми коштів, виданих під звіт найманих працівників (стосовно відряджень) такі кошти не включені до оподаткування військовим збором, в зв`язку з чим збільшено суму податкового зобов`язання з військового збору на 6931,96 грн. у відповідності до ст.127 Податкового кодексу України також застосовано штрафні санкції на суму 7815,89 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 1439262 грн., в тому числі 959508 грн. основного зобов`язання та 479754 грн. штрафних санкцій з ПДВ (т.1, а.с.25).

На підставі свідоцтва №100267811 від 05.02.2010 ФОП ОСОБА_1 являвся платником ПДВ. Перевіркою встановлено, що в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 до складу податкового кредиту з ПДВ платником включено суми ПДВ придбання товарів (лісопродукції), які відсутні на залишках станом на 31.12.2017. Тобто платником не надано документів на підтвердження факту використання товару в господарській діяльності або його реалізації на суму 5775358 грн. В зв`язку з чим занижено податкове зобов`язання з ПДВ за 2017 рік на суму 1155072 грн. (5775358*20%). Окрім цього, платником було задекларовано податковий кредит по ПДВ у сумі 116456 грн. (з урахуванням уточнень). Перевіркою встановлено, що у результаті допущених порушень податкового законодавства, з урахуванням залишків від`ємного значення було занижено податок, що підлягав сплаті до бюджету на загальну суму 959598 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 84785 грн. (т.2, а.с.108).

За період з 01.11.2017 по 31.12.2017 платником задекларовано з ПДВ (з урахуванням уточнень) позитивне значення об`єкта оподаткування в сумі 0 грн.; від`ємне значення 84785 грн., в тому числі 84785 грн. задекларовано віднесення до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 1 грн. штрафних санкцій (т.1, а.с.103). Перевіркою встановлено порушення ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме проведення розрахункової операції на загальну суму 661371 грн. без застосування РРО.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 179472,23 грн., в тому числі 101754,34 грн. основного зобов`язання, 77572,1 грн. штрафних санкцій та 145,79 пені (т.1, а.с.12). Дана сума донарахована з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати.

Податкове повідомлення-рішення від 05.09.2018 № винесено на суму 43456,50 грн., в тому числі 28971 основного зобов`язання та 14485,50 грн. штрафних санкцій Донарахування здійснено по військовому збору (т.1, а.с.22).

Окрім цього, на підставі цього ж акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № на суму 1000 грн. штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (т.1, а.с.20).

Підставою для застосування штрафу стало порушення платником ст. 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб з затримкою сплати до 30-ти календарних днів на суму 10000 грн., згідно декларації про доходи за 2017 рік, який сплачено частково 14.03.2017.

Податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № винесено на суму 2402,53 грн. штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (т.1, а.с.19).

Підставою для застосування штрафу стало порушення платником п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб з затримкою сплати до 30-ти календарних днів на суму 12012,62 грн., згідно декларації про доходи за 2016 рік, який сплачено 07.08.2017 - 3205,48 грн. та 09.02.2018 - 8807,14 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № винесено на суму 184,06 грн. штрафних санкцій з військового збору (т.1, а.с.24).

Мало місце порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати військового збору згідно податкового повідомлення-рішення та задекларованого чистого доходу по декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік в сумі 4540,60 грн., в тому числі з затримкою до 30-ти календарних днів у сумі 1840,60 грн., яка сплачена 14.03.2017.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення від 05-06.09.2018, прийняті на підставі акту перевірки від 14.08.2018 №688/09-19-13-06/ НОМЕР_1 були надіслані ОСОБА_1 , та отримані ним 08.09.2018, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення (т.1, а.с.26-27, т.2, а.с.120-121 (на звороті)).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги зустрічного позову тим, що при призначенні та проведенні перевірки контролюючим органом були допущені порушення норм підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 78 Податкового кодексу України, оскільки в наказі про проведення перевірки не вказано підставу для цього; з наказом, а також з інформацією про дату початку та місце проведення перевірки був ознайомлений лише на початку перевірки; вид перевірки, вказаний в наказі (документальна позапланова виїзна) не відповідав фактичному характеру перевірки, яка була проведена за місцезнаходженням контролюючого органу, у зв`язку з чим, наслідки такої перевірки позивач вважає протиправними та незаконними.

Суд зазначає, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.09.2020 по справі №520/8836/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Відповідно до наказу №1062 від 22.07.2018 підставою для проведення перевірки контролюючим органом зазначено п.20.1 ст.20, ст.75, пп.78.1.1 п. 78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України. Строк проведення перевірки встановлено з 30.07.2018 тривалістю 5 робочих днів (т.2, а.с.138).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Як уже зазначено вище, документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 було призначено відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, тобто у зв`язку з тим, що податковим органом за результатами отриманої податкової інформації (сукупності відомостей і даних) виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків норм податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, то це є підставою для проведення документальної позапланової перевірки платника податків.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження, а також його отримання платником податків.

Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження. У контролюючого органу є право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень.

Виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Як встановлено судом під час розгляду справи, проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 , дійсно, передував запит відповідача «Про надання інформації, документів та пояснень» щодо отриманих доходів та понесених видатків при проведенні фінансово-господарської діяльності в сфері виробництва виробів із деревини, лісозаготівлі, придбання (реалізації) лісо-пиломатеріалів та надання послуг з вантажних перевезень за 2017 рік (т.2, а.с.209-210).

Поряд з цим, судами з`ясовано, що контролюючий орган, отримавши відповідь щодо поставлених питань у вищезгаданому запиті та додаткові документи, не проінформувавши ОСОБА_1 про те, яку саме інформацію ним не було надано та яких саме додаткових документів не вистачає, для встановлення тих чи інших обставин, прийняв наказ від 27.07.2018 №1062 про проведення перевірки ОСОБА_1 .

В контексті наведених вище обставин суд враховує, що виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Водночас, для об`єктивної оцінки наданих платником податків пояснень запит контролюючого органу про надання інформації повинен містити конкретні підстави та чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення податкового законодавства, оскільки неповідомлення вказаних фактів унеможливлює надання таким платником податків вичерпних пояснень з приводу запитуваної інформації та їх документального підтвердження.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №813/112/18.

У наведеному аспекті судом встановлено, що з огляду на питання, поставлені контролюючим органом у запиті про надання інформації, ОСОБА_1 надав максимально вичерпні відповіді щодо господарської діяльності, до яких долучив документальне підтвердження.

Під час розгляду справи, податковий орган не зміг надати пояснення з тих підстав, відсутність яких саме документів та/або які з наданих ОСОБА_1 пояснень викликали у нього сумніви. Так само не надано доказів того, що подана ОСОБА_1 інформація та документи є недостовірними, або що таких недостатньо для встановлення тих чи інших обставин. Більш чіткий перелік документів необхідний контролюючому органу знайшов своє відображення лише в процесі проведення перевірки (т.2, а.с.129-133).

Надані контролюючим органом в ході розгляду справи заяви по суті позову також відповідних відомостей не містять та зводяться, переважно до цитування норм податкового законодавства, що визнають порядок призначення та проведення документальних позапланових перевірок, безвідносно до обставин.

Контролюючим органом не було надано доказів того, що ним проводилася будь-яка оцінка та аналіз наданих ОСОБА_1 пояснень та їх документального підтвердження, і за їх результатами, контролюючий орган дійшов висновку, що такі пояснення та документи не усувають сумніви щодо можливих порушень допущених підприємцем.

Абзац 2 пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачає, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Своєю чергою, за змістом пункту 42.2 статті 42 Кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно пункт 78.5 статті 75 Кодексу допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.

Суд зазначає, що виконання умов статті 78 Податкового кодексу України надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної виїзної перевірки.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12) та від 24 жовтня 2018 року (справа №808/1746/15) від 20 вересня 2019 року (справа №0340/1931/18).

Тобто, у разі визнання перевірки незаконною, то така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення. У такому випадку висновки Акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Наказ про проведення перевірки №1062 від 27.07.2018 ОСОБА_1 було вручено 30.07.2018 разом з направленням на проведення перевірки та пред`явлено службові посвідчення осіб, які здійснювали перевірку, про що свідчать відповідні відмітки у направленнях на перевірку №1299 та №1300 від 27.07.2018 (т.2, а.с.139-140).

Тобто, наказ про проведення перевірки було отримано ОСОБА_1 30.07.2018 саме в день проведення перевірки, що не заперечується контролюючий органом.

У цьому аспекті варто зазначити, що аналізуючи положення Податкового кодексу України суд зазначає, що завчасне (до початку перевірки) повідомлення про час та місце її проведення є гарантією права платника податку на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки.

Отже, в контексті встановлених обставин у справі, не вручення/не надіслання завчасно наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 до початку заходу податкового контролю, як обов`язкової умови для проведення позапланової виїзної документальної перевірки, свідчить про допущення контролюючим органом порушення встановленої процедури проведення перевірки, отже не створює правомірних наслідків такої перевірки.

Окрім цього, суд зазначає, що приймаючи наказ про проведення перевірки ОСОБА_1 , контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення перевірки платника податків. Але при цьому жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Судом також встановлено порушення контролюючим органом абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, оскільки фактично перевірку ОСОБА_1 було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.

При цьому згода платника податків на проведення перевірки в приміщенні контролюючого органу, на переконання суду, не є безумовною підставою для порушення вказаних норм Податкового кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, суд приходить до переконання, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог пп.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України та абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 05.09.2018 №, №, №, №, №, №, №, від 06.09.2018 №, №, №, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки від 14.08.2018 №688/09-19-13-06/ НОМЕР_1 , який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Отже, суд вважає, що встановлені обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність цих податкових повідомлень - рішень, а тому в суду відсутня необхідність перевірки наявності порушення ОСОБА_1 податкового законодавства, як підстави для донарахування суми грошових зобов`язань.

Окрім цього, контролюючим органом проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних ОСОБА_1 за період з 01.06.2018 по 26.09.2018, за результатами якої складено акт №107/09-19-13-02-11/ від 27.09.2018 (т.1, а.с.101-102).

В ході перевірки встановлено реєстрацію податкових накладних з ПДВ з порушенням термінів. Це стосувалося господарських операцій із покупцями ОСОБА_2 , ДП «Львівський військовий лісокомбінат»/Магеріський лісгосп, ОСОБА_3 .

Як наслідок, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 18.10.2018 № на суму 2602,73 грн. штрафних санкцій (т.1, а.с.97).

В ході проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт №58/09-19-13-02-11/ від 26.09.2018 встановлено порушення термінів сплати грошових зобов`язань згідно уточнюючого розрахунку від 24.04.2018 №, податкових повідомлень-рішень (форми Р) №481305, №461305, №6421700 від 10.01.2018.

В підсумку контролюючим органом застосовано штрафні санкції в сумі 24378,20 грн. та 2743,32 грн. згідно податкових повідомлень-рішень від 18.10.2018 № та № (т.1, а.с.98-99).

В ході проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт №987/09-19-13-02-11/ від 20.12.2018, встановлено реєстрацію податкової накладної з порушенням термінів. Це стосувалося покупця «неплатника» на суму 2500 грн. (т.1, а.с.91).

В результаті виявленого порушення, контролюючим органом винесено податкове повідомленням-рішення від 14.01.2019 № на суму 1000 грн. штрафних санкцій (т.1, а.с.89). Податкове повідомлення-рішення направлялося ОСОБА_1 та отримане ним, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (т.1, а.с.90).

Відповідно до пункту 86.2. статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Одним із прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6. пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено також пунктом 86.7 статті 86 ПК. Нормами абзацу першого цього пункту встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу (пункт 86.7 у редакції до внесення змін згідно із Законом від 28.11.2018 № 2628-VIII).

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК (в редакції до внесення змін згідно із Законом від 28.11.2018 №2628-VIII) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Ця ж норма з урахуванням змін внесених згідно із Законом від 28.11.2018 №2628-VIII, передбачає, що податкове повідомлення рішення приймається уже протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази надсилання ОСОБА_1 примірників актів камеральних перевірок, відповідно відсутні докази отримання таких платником. Контролюючим органом під час розгляду справи таких доказів також не надано.

Отже, податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, було прийнято без розгляду у встановлений законом строк заперечень ОСОБА_1 на акти перевірок та з порушенням його права брати участь у розгляді заперечень, тобто з порушенням з боку ГУ ДФС норм пунктів 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України. Отже податкові повідомлення-рішення від 18.10.2018 №, №, № та від 14.01.2019 № є протиправними.

Верховний Суд вже зробив висновок щодо такого застосування норм пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах у постанові від 28.09.2020 у справі №520/2305/19.

Протиправність наслідків перевірки у зв`язку з порушенням процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення податкових повідомлень-рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в основу такого акта податкових правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з чіткої та послідовної судової практики та з огляду на те, що процедурні порушення щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки та камеральних перевірок, покладені ОСОБА_1 в основу заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії за наслідком проведених таких заходів контролю, суд вважає, що встановлені обставини є достатніми для висновку про протиправність та скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 05.09.2018 та 06.09.2018, та є належним способом захисту та відновлення порушеного права платника податку.

У спірному випадку орган державної податкової служби, який заперечує проти зустрічного позову, не довів правомірності прийняття ним податкових повідомлень-рішень отже, позовні вимоги щодо скасування такого є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується оскаржених ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 05.09.2018 № та від 06.09.2018 №, то суд зазначає, що оскільки податкові зобов`язання по даних податкових повідомлення-рішення не заявлялися контролюючим органом до стягнення в цій справі, то з урахуванням положень ст.177 Кодексу адміністративного судочинства України, в цій частині зустрічний позов задоволенню не підлягає, так як суд не з`ясовує правомірність винесення цих податкових повідомлень-рішень. З`ясування правовірності винесення зазначених податкових повідомлень-рішень можливе під час заявлення самостійного позову.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області є необґрунтованими, а позов таким що задоволенню не підлягає. Позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом слід задовольнити частково.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 11350 грн. сплачених судових витрат.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., надано суду копії договору №019МТА/ІФ-21 від 09.07.2021, укладеного між адвокатським об`єднанням «МТА Партнери» в особі заступника голови об`єднання Тепак Л.П. та Стрижаком М.П., ордер серії ІФ №101975, копії свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ№001178 від 31.05.2017, замовлення №1 на надання юридичних послуг та правничої допомоги від 09.07.2021, акту №019МТА/ІФ-21 про надання правничої допомоги від 03.12.2021 та квитанції №ПН7094 від 29.11.2021 на 4000 грн. (т.1, а.с.215-220, т.3, а.с.3-5).

Контролюючим органом правом подання заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу не скористався.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи у суді, суд враховує наступне.

Згідно акту про надання правничої допомоги вбачається, що адвокатом вчинено наступні дії: підготовка правової позиції, стратегії та тактики захисту, аналіз судової практики з аналогічних спорів, ознайомлення з матеріалами справи вартістю 2000 грн., підготовка до участі та участь в судових засіданнях вартістю 8000 грн.

Суд зазначає, що визначений вид правової допомоги адвоката відносяться до виду адвокатської діяльності з надання правової допомоги щодо складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру та безпосередньо пов`язаний із розглядом справи №300/2187/21. Витрати в розмірі 10000 грн. сумнів у суду не викликають, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на доведеність ОСОБА_1 фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та відсутність заперечень контролюючого органу щодо неспівмірності таких витрат, враховуючи фактичний об`єм виконаної роботи, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації ОСОБА_1 за рахунок Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в розмірі 10000 грн. за всіма визначеними у договорі складовими професійних правничих послуг. Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи №300/2187/21 у суді, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2674791,66 грн., відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 05.09.2018 №, від 05.09.2018 №, від 05.09.2018 №, від 05.09.2018 №, від 18.10.2018 №, від 18.10.2018 №, від 18.10.2018 №, від 14.01.2019 №, від 05.09.2018 №, від 05.09.2018 №, від 06.09.2018 №, від 05.09.2018 №, від 06.09.2018 №, від 06.09.2018 №.

В задоволенні решти зустрічного позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області (, вул.Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят)грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч)грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 15 грудня 2021 р.