Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №ЗД/380/51/21
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

07 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Грень Н.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

заявник (позивач) без виклику,

відповідач без виклику,

розглянувши у судовому засіданні заяву Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

03.12.2021 р. до Львівського окружного адміністративного суду звернувся Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформленого протоколом комісії №76 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць до набрання законної сили судовим рішенням;

- заборонити Міністерству юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ) до набрання законної сили вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021р., оформленого протоколом №76;

- заборонити Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформлене протоколом комісії №76, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що має намір подати позов до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформленого протоколом комісії №76 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком один місяць.

Позивач зазначив про необґрунтованість прийняття Дисциплінарною комісією приватних виконавців спірного рішення з огляду на очевидну протиправність оскаржуваного рішення, ускладнення ефективного захисту (поновлення) прав позивача.

В обґрунтування, зокрема, вказав, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 перебувало виконавче провадження № 62362351 відкрите на виконання Виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором про надання кредиту в сумі 1162275 грн. 24 коп., шляхом звернення стягнення на автомобіль марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також стягнути суму сплаченого судового збору 1700 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120 грн., та 462 грн. в рахунок витрат пов`язаних із розміщенням оголошення в пресі. Зазначив, що резолютивна частина виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011, який перебував на виконанні в приватного виконавця містить два способи виконання: 1. звернення стягнення на транспортний засіб RANGE ROVER шляхом його реалізації; 2. стягнення грошових коштів на загальну суму 2282,00. Постановою приватного виконавця від 16.06.2020р. відкрито вказане вище виконавче провадження 62362351. Боржником вимоги виконавчого документу не було виконано.

Зазначив, що оскільки, виконавчим документом передбачено стягнення 1162275,24 грн. шляхом звернення стягнення на транспортний засіб, постановою приватного виконавця від 16.04.2021р. оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортний засіб марки: RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 . Однак, розшукати транспортний засіб не вдалось та добровільно боржником для опису надано не було.

Окрім звернення стягнення на майно, виконавчим документом передбачено також і стягнення коштів, то постановою приватного виконавця від 16.04.2021р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках в АТ"АЛЬФА-БАНК", МФО 300346; в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" МФО 305299; в АТ "Ощадбанк",МФО 300465; в АТ "ПУМБ" , МФО 334851; в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335; в АТ "УКРСИББАНК" МФО 351005; в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" МФО 322001; в AT "ОКС1 БАНК", МФО 325990, в АТ "ТАСКОМБАНК" МФО 339500, АБ "УКРГАЗБАНК" МФО 32047, ПАТ "Банк Восток" МФО 307123, АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК" МФО 313849; АТ "КБ "ГЛОБУС" МФО 380526; в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", МФО 320984, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження Однак, в боржника відсутні кошти на рахунках в банках, а відтак грошові кошти стягнуті приватним виконавцем не були.

Надалі, постановою приватного виконавця від 24.06.2020р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми стягнення, однак в боржника відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, а тому арешт не виконав своєї функції, а відтак і не порушує жодних прав боржниці та не обмежив в користуванні будь-якою власністю.

У зв`язку із невиконанням рішення боржником, 24.06.2020р. приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та скеровано до ТОВ «ТЕРРА ТРАСТ». 11.06.2021р. приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та скеровано до ТОВ «НАТУР ДАРМ». Однак, вказані вище заходи не призвели до виконання рішення суду, коштів стягнуто не було і постановою приватного виконавця від 07.10.2021р. виконавчий документ повернуто стягувачу, знято усі арешти та обтяження.

На думку заявника, відсутні будь-які порушення прав боржниці та відсутнє будь-яке обмеження в користуванні майном боржниці в силу відсутності в боржниці будь-якого майна. Відтак, висновок відповідача-1 на предмет того, що дії позивача призвели до порушення прав боржниці є безпідставними та необгрунтованими та спростовуються матеріалами виконавчого провадження та матеріалами позапланової перевірки діяльності приватного виконавця.

Окрім того, заявник вказує, що в рішенні Дисциплінарної комісії як підставу для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зазначено те, що в постановах про арешт майна та арешт коштів і звернення стягнення на заробітну плату приватним виконавцем зазначено суму стягнення 1281227,96 грн. За переконанням Дисциплінарної комісії цю суму вказано некоректно.

Зазначає, що при реєстрації виконавчого документа в АСВП в системі необхідно вказати категорію стягнення за виконавчим документом та суму стягнення за виконавчим документом. Оскільки, системою передбачено вказання лише однієї суми стягнення за виконавчим документом приватним виконавцем вказано суму стягнення 1162275,24+2282,00 грн. = 1 164 557,24 грн. Заявник стверджує, що не міг діяти інакше як об`єднати суми стягнення та внести об`єднану суму до Системи, однак вказані дії приватного виконавця Дисциплінарна комісія називає порушенням та притягує до дисциплінарної відповідальності.

Також, заявник вказує, що відповідно до п. 28 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 № 3791/5 у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року. Однак до приватного виконавця ОСОБА_1 застосовано зупинення діяльності, що є третім дисциплінарним заходом по тяжкості.

З позиції заявника, у разі незастосування судом заходів забезпечення позову заявник не здійснюватиме професійну діяльність протягом часу, визначеного цим рішенням, що є фактичним застосуванням дисциплінарного стягнення. Крім того, протягом зазначеного часу заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу.

Суддя, дослідивши заяву про забезпечення позову з наданими до неї документами, бере до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з вимогами ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Водночас, суд зазначає, що спосіб забезпечення позову має бути співмірним заявленим позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову заявник вказує, що має намір подати позов до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України, в якому заявити вимоги: про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформленого протоколом комісії №76 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком один місяць

Заявником вказано про очевидну протиправність оскаржуваного рішення і дій, ускладнення ефективного захисту (поновлення) прав позивача та порушення при цьому прав третіх осіб, порушення принципу пропорційності та позбавлення його права на працю.

Щодо доводів заявника про «очевидність» ознак протиправності спірного рішення та порушення прав позивача, то пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Твердження заявника про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, що при розгляді даної заяви про забезпечення позову є неприпустимим і виходить за межі цього правового інституту.

Суд вважає за необхідне наголосити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що особливості забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно - правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосуванням заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.

До подібних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року по справі № 826/16509/18, в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 640/2298/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 800/521/17 також дійшла до подібного висновку, зазначаючи, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд зазначає, що фактично метою звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову є зупинення дії дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого є предметом дослідження за результатами окремого судового розгляду.

Таким чином, задоволення цієї заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення шляхом зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва та заборони його реалізації, є фактично продовженням виконання заявником своїх службових обов`язків.

Проте ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин, а тому суд вважає, що забезпечення позову у спосіб зупинення дії спірного рішення та встановлення Міністерству юстиції України заборони вчинення дій на його реалізацією є вирішенням справи по суті, без ухвалення рішення по справі, що виходить за межі мети інституту забезпечення позову, встановленої вимогами ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 05.09.2019 в справі № 01-07/12/18, від 18.02.2021 в справі № ЗД/380/35/20, від 17 березня 2021 року в справі № 640/19167/20, від 31 березня 2021 року в справі №560/6068/20, від 19 травня 2021 року в справі №ЗД/380/54/20.

Що стосується доводів заявника про наявність у нього у провадженні 1075 виконавчих проваджень, 12 виставлених лотів про продаж майна та можливе порушення прав третіх осіб, то суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження наявності цих виконавчих проваджень, тощо заявником не надано. За таких обставин ці доводи заявника є непідтвердженими і до уваги судом не беруться.

Щодо інших запропонованих позивачем заходів забезпечення позову шляхом Заборони Міністерству юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ) до набрання законної сили вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021р., оформленого протоколом №76; заборонити Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформлене протоколом комісії №76, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць до набрання законної сили судовим рішенням у справі, то суд зазначає, що із Єдиного реєстру приватних виконавців України судом встановлено, що вказані дії вже вчинено.

Так, Міністерством юстиції України внесено відповідний запис про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до Єдиного реєстру приватних виконавців.

Отже, станом на даний час, оскаржуване у цій справі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 реалізоване Міністерством юстиції України у порядку, передбаченому Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За таких обставин клопотання заявника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій та прийняття рішень, які вже фактично відбулися в минулому, є помилковим та безпідставним, а тому задоволено бути не може з наведених мотивів та підстав.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що вказані засоби забезпечення позову не підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим, суд не встановив підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.12.2021.

Суддя Грень Н.М.