Справа № 140/15318/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15318/21
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Андрусенко О. О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною з приводу непроведення остаточного розрахунку при звільненні за скороченням штатів або проведенням організаційних з органів поліції - 04.03.2021; стягнення у відшкодування шкоди заподіяною протиправною бездіяльністю коштів у сумі 26916,45 грн; стягнення моральної шкоди у сумі 100000 грн.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява подана без додержання вимог статті 161 КАС України та містить такі недоліки.

Як передбачено частиною третьою статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 № 1082-ІХ установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривень.

Як встановлено, позивач звернулася до суду з позовними вимогами, зокрема, про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення остаточного розрахунку при звільненні 04.03.2021 та стягнення з відповідача у відшкодування шкоди заподіяною протиправною бездіяльністю коштів у сумі 26916,45 грн. При цьому, як слідує з тексту позовної заяви, позивач обґрунтовує заявлену до стягнення суму коштів - 26916,45 грн. як стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 сформувала правовий висновок про те, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України Про оплату праці, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З урахуванням наведеного, оскільки позивач подала позов, що містить позовну вимогу майнового характеру про стягнення коштів у сумі 26916,45 грн у відшкодування шкоди, заподіяною протиправною бездіяльністю, при цьому фактично вказана вимога є стягненням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому вона повинна бути оплачена судовим збором у розмірі 908,00 грн. (тобто, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору у вказаному розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, варто звернути увагу на те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, згідно із якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. та надати суду докази його сплати (платіжне доручення, квитанція тощо) або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як зазначалось вище, предметом цього адміністративного спору фактично є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача з ГУ НП у Волинській області.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1,2 Закону України від 24.03.1995 «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Суд також зауважує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20 сформував правовий висновок, згідно з яким строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування частини першої статті 233 КЗпП України.

Верховний Суд, розглядаючи справу №240/532/20, зазначив, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби грошової компенсації вартості речового майна, яким він не був забезпечений під час проходження військової служби. Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Як вказала позивач у позовній заяві, згідно виписок по картці нею були отримані наступні виплати: 22.03.2021 4200,72 грн. грошове забезпечення за березень 2021 року (із затримкою 18 днів з розрахунком); 15.06.2021 100484, 60 грн. одноразова грошова допомога при звільненні (із затримкою 103 дні з розрахунком).

Отже, з 15.06.2021 (день проведення остаточного розрахунку при звільненні, позивачем вказана обставина не заперечується) розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з позовом.

Однак з даним позовом позивач звернулася до суду 09.12.2021, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

До позовної заяви позивач долучила заяву, в якій зазначила, що 26.11.2021 у Волинському окружному адміністративному суді вона отримала нарочно ухвалу про повернення позовної заяви від 18.10.2021 у справі №140/10173/21 разом з матеріалами позовної заяви за її позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. При цьому, з отриманих вище матеріалів позивач дізналася, що вказану позовну заяву було повернуто у зв`язку з тим, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №140/10173/21 позовну заяву було залишено без руху та станом на 18.10.2021 заява про усунення недоліків позивачем не надійшла. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати причини пропуску строку для подачі позовної заяви поважними.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду із цим позовом, суд звертає увагу на таке.

Згідно даних з комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії вперше звернулася до суду - 14.09.2021 (справа №140/10173/21).

Водночас ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №140/10173/21 позовну заяву було залишено без руху, оскільки така не відповідала вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та надано було позивачу строк - десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, вказавши підстави для поновлення строку та додавши докази поважності причин його пропуску. При цьому, у вказаній ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 22.09.2021 зазначено, що з 15.06.2021 розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з позовом, однак з даним позовом позивач звернулася до суду 14.09.2021, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Наведені вище обставини свідчать про те, що при зверненні до суду вперше (14.09.2021) позивачем був пропущений місячний строк звернення до суду, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Поважних причин пропуску строку звернення до суду з врахуванням вище викладеного не наведено.

Отже, заява про поважність причин пропуску строку звернення до суду є необґрунтованою, підстави, вказані позивачем у вказаній заяві, визнані судом неповажними.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, оскільки наведені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для визнання поважними причин пропуску цього строку не є достатніми, то позовну заяву належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску. Крім того, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. та надати докази його сплати або ж надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя О. О. Андрусенко