Справа № 160/18246/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 23.10.2021 року, просить суд:
Ухвалою суду від 28.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
22.11.2021р. до суду надійшла заява про стягнення вартості послуг, пов`язаних з наданням правової допомоги.
24.11.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачем викладені пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень відносно обов`язку позивача з 2017 року визначати базу нарахування єдиного внеску; відносно перебування платника ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування з 01.01.2015р.; відносно надання звітів про суми нарахованого доходу за період з 2013 по 2019 роки; відносно нарахувань, визначених в інтегрованій картці платника податків, які не були скасовані ані в адміністративного порядку, ані в судовому; відносно відмови податкового органу в поверненні надміру/помилково сплачених коштів, у зв`язку з наявністю у платника заборгованості зі сплати ЄВ та / або фінансових санкцій.
24.11.2021р. від ГУ ДПС у Дніпропетровській області також надійшли заперечення на заяву про стягнення вартості послуг, пов`язаних з наданням правової допомоги.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
- по строку сплати 20.01.2014 нараховано за ІV квартал 2013 року - 1218,67 грн.;
- по строку сплати 22.04.2014 нараховано за І квартал 2014 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 21.07.2014 нараховано за ІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 20.10.2014 нараховано за ІІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 20.01.2015 нараховано за ІV квартал 2014 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 20.04.2015 нараховано за І квартал 2015 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 20.07.2015 нараховано за ІІ квартал 2015 року - 1267,95 грн.;
- по строку сплати 19.10.2015 нараховано за ІІІ квартал 2015 року - 1323,47 грн.;
- по строку сплати 09.02.2018 нараховано за 2017 рік - 8448,00 грн.;
- по строку сплати 19.04.2018 нараховано за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.;
- по строку сплати 19.07.2018 нараховано за ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.;
- по строку сплати 19.10.2018 нараховано за ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.;
- по строку сплати 21.01.2019 нараховано за ІV квартал 2018 року - 2457,18 грн.;
- по строку сплати 19.04.2019 нараховано за І квартал 2019 року - 2754,18 грн.;
- нарахування за 3 кв. 2013 року за звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік №21245317 від 21.06.2019р. у сумі 1194,03 грн.;
- 18.08.2021р. відображено нарахування єдиного внеску за квітень - травень 2019 року у сумі 1836,12 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
В частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз.2 пп.1 ч.1 ст.4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).
Процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску врегульовано Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6 (далі - Порядок №6).
Пунктом 3 Порядку №6 визначено, що надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону).
Згідно п.5 Порядку №6, повернення Коштів здійснюється у випадках:
1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;
2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;
3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;
4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.
Повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (пункт 6 Порядку №6).
Пунктом 7 Порядку №6 визначено, що у разі надходження заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.
Заява залишається без задоволення у таких випадках:
невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;
недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації;
подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;
наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.
У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.
У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.
Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.
З аналізу наведеної норми слідує, що відмова в задоволенні заяви про повернення коштів можлива виключно у випадках недоліку форми заяви, недостовірності інформації, подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску, а також у разі наявності у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.
Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Отже, в ІКП відображується стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування станом на відповідну дату.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання відповідачем вищезазначеного принципу прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.
Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволені позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко