Справа № 942/892/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року справа №942/892/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новопськовського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року у справі № 942/892/21 (головуючий І інстанції Чалий А.В. ) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомірській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича , Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адімінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4368587;

провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що докази , отримані за допомогою приладу TRUCAM ТС008363 є недостовірними, оскільки вказаний прилад не пройшов експертизи та щорічної повірки, тому його застосування для вимірювання швидкості руху не можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірними. Крім того, вимірювання швидкості руху здійснювалось працівником поліції без стаціонарного закріплення приладу, а тримаючи приклад у руках, що спричинило виникнення вібрації приладу TRUCAM, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, тому дані про швидкість руху транспортного засобу є недостовірними та такими, що не можуть бути в якості доказів підтвердження перевищення швидкості.

Також, на вказаній ділянці дороги не було розміщено дорожній знак «5.70», який інформує про можливість здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Крім того, на фото TRUCAM не зафіксовано номерний знак транспортного засобу позивача, без можливості визначення моделі транспортного засобу, також цей доказ не містить достатніх даних щодо місця вимірювання, а також фото не містить будь-яких візуальних даних місця фіксації порушення ПДР та не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля, тому неможливо встановити факт того, що саме позивач керував транспортним засобом та рухався саме в межах населеного пункту с. Болярка, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту».

Рішенням Новопськовського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4368587 від 18.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення без врахування відзиву на позовну заяву та доказів, які були направлено з дотриманням встановлених процесуальних строків.

Належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, має бути відповідний орган Національної поліції.

Порушення позивачем правил дорожнього руху в частині перевищення встановлених обмежень швидкості руху підтверджено роздруківкою, яка отримана зі спеціалізованої комп`ютерної програми з лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM II, на якій зокрема зафіксовано транспортний засіб Chevrolet Captiva з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухається 18.06.2021 року 0 14 годині 05 хвилин на а/д М-06 Київ-Чоп 163 кілометр зі швидкістю 114 км/год. Також на даній роздруківці міститься система географічних координат з кутовими величинами, яка підтверджує, що транспортний засіб рухався в межах населеного пункту.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 №UA-TR/001 22 054-20 дія цього сертифікату розповсюджується на прилади із заводськими/серійними номерами зазначеними у п. 2 зворотної сторони сертифікату. Також прилад отримав сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018 року.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

18.06.2021 поліцейським УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Божком Вадимом Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4368587 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, згідно якої 18.06.2021 о 14 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував т/з, рухався зі швидкістю 114 км/год в населеному пункті Болярка, позначений дорожнім знаком 5.45 та перевищив встановлену обмежену швидкість руху на 64 км/год.

Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС008363, чим порушив п. 12.4 ПДР перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Скасовуючи постанову відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні беззаперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; суть адміністративного правопорушення, опис обставин: дату, місце і час вчинення адміністративного правопорушення, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 4 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Таким чином, спірна постанова повністю відповідає нормам, встановленим ст. 283 КУпАП.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог пп. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що відповідачем не надано беззаперечних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, надані відповідачем відеозапис та фотознімок можуть слугувати доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

На відеозаписі з TruCAM ІІ ТС 008363 (який вказано у спірній постанові) зафіксовано, що автомобіль Chevrolet Captiva з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача рухався зі швидкістю 114 км/год в населеному пункті.

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання позивача, що він рухався поза межами населеного пункту, оскільки на наданій відповідачем роздруківці з приладу TruCAM ІІ ТС 008363 міститься система географічних координат з кутовими величинами, яка підтверджує, що транспортний засіб рухався в межах населеного пункту.

Посилання позивача, що вимірювання швидкості руху здійснювалось працівником поліції без стаціонарного закріплення приладу, а тримаючи приклад у руках, що спричинило виникнення вібрації приладу TRUCAM, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, є незмістовними, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів та конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

При цьому, саме вимірювання прилад здійснює автоматично.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази у тому числі встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є помилковою.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись статтями 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новопськовського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року у справі № 942/892/21 задовольнити.

Рішення Новопськовського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року у справі № 942/892/21 скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомірській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича , Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адімінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 грудня 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 13 грудня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко