Справа № 520/11841/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р.Справа № 520/11841/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника позивача: Такідзе І.Л.

представника відповідача: Непийпи Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 28.08.21 року по справі № 520/11841/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД-ДОР"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД-ДОР" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "ТЕХНОБУД-ДОР") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі та текстом також відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, яким визнано відсутність реєстрації акцизного складу у СЕАРПЕ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, яким визнано відсутність реєстрації витратоміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів лічильників рівня пального в резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 28.01.2021;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, яким визнано відсутність реєстрації витратоміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів лічильників рівня пального в резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 28.01.2021;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, яким визнано ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, яким визнано неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за період з квітня 2020 по березень 2021 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, № 01, № 01, № 01 та № 01.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД-ДОР" сплачений судовий збір в сумі 15795,30 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Сумській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно - правове обґрунтування вимог апеляційної скарги через викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень рішень.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводить, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення враховано всі аргументи відповідача, повно і всебічно їх досліджено та надано правову оцінку. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОБУД-ДОР» зареєстроване 16.10.2018, займається виробництвом неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (основний вид діяльності); виробництвом бетонних розчинів, готових для використання; виробництвом неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; підготовчими роботами на будівельному майданчику; наданням в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; неспеціалізованою оптовою торгівлею; іншими видами роздрібної торгівлі поза магазинами; наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Позивач має два орендовані асфальтобетонні заводи, що знаходяться за адресами: Сумська обл., Лебединський р-н, м. Лебедин, вул. Залізнична, 52 асфальтобетонний завод (далі АБЗ) «Лебедин» та Полтавська обл., Полтавський р-н, с/рада Супрунівська, 1 асфальтобетонний завод «Мильці», що перебувають на праві власності у ТОВ «ЕТАЛОН ПРОМ». На вказаних АБЗ ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» виробляє асфальтобетон.

Також, ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» має дві дійсні ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), ліцензію реєстраційний номер: 2000608 від 30.04.2020 із терміном дії до 30.04.2025; адреса місця зберігання: Україна, Сумська обл. м. Лебедин, вул. Залізнична, буд. 52; загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 87000 та ліцензію реєстраційний номер: 001157 від 07.05.2020 із терміном дії до 08.05.2025; адреса місця зберігання: Україна, Полтавська обл., Полтавський р-н, с/рада Супрунівська, 1; загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 94000.

Придбане дизельне паливо та скраплений газ використовується позивачем виключно у виробництві асфальтобетону, оскільки асфальтобетонні установки працюють на зазначених видах палива. ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» не зберігає, не продає, не переробляє, не фасує, не обробляє, а використовує паливо виключно для потреб власного споживання.

У ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» відсутні спеціальні ємності для зберігання скрапленого газу, тому між ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» та постачальниками газу укладено договори, за якими поставка здійснюється автомобільним транспортом постачальника та/або третіх залучених осіб з боку постачальника до місця, що визначається покупцем, з можливістю розміщення такого транспортного засобу на місці поставки до моменту повного забору покупцем замовленого об`єму скрапленого газу в автоцистерні. Тобто, скраплений газ не зберігається на території АБЗ ніяким іншим чином, крім автоцистерни постачальника до повної вигрузки в асфальтобетонну установку.

Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» відповідно до Наказу від 13 квітня 2021 року № 610-кп проведено фактичну перевірку за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР».

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки № 2163/А/18-28-09-01/42555281 від 26.04.2021, відповідно до висновків якого у ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» встановлені такі порушення:

- відсутність реєстрації акцизного складу у СЕАРПСЕ. Порушено п. 1281.2 ст. 128, пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;

- відсутність реєстрації витратоміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 28.01.2021. Порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, Податкового кодексу України, п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України;

- відсутність реєстрації рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 28.01.2021. Порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України;

- неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за період з квітня 2020 по березень 2021 року. Порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;

- ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Порушено п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Разом з тим, актом про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального № 2163/А/18-28-09-01/42555281 від 26.04.2021 визначено, що відповідно до даних Єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» придбало у ТОВ «БЕСТ», ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», ТОВ «ДЕНКЕРТ», ТОВ «ГЛОБАЛ ДТ», ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАФІК», ТОВ «ДОГ», ТОВ «ЕКВАТОР-ЕКСПРЕС", ТОВ «ІТОЛ», ТОВ «КЛАРІТІ», ТОВ «ЛАМБЕРМАН», ТОВ «МНЗ», ТОВ «УКРТОРГАЗ», ТОВ «УЛЬТРАМАРИН ТРЕЙДИНГ» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 дизпалива (важкі дистиляти) 1 475 817,82 л та газу скрапленого 1 477 492,13 л, загальна кількість палива склала 2 953 309,95 л.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивач подав заперечення до ГУ ДПС у Сумській області, які податковим органом залишено без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.

04.06.2021 ГУ ДПС у Сумській області за результатами фактичної перевірки ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 01 від 04.06.2021 на суму 1 020,00 грн згідно з п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України (накладення штрафу за фактом ненадання платником податків документів до перевірки);

- № 01 від 04.06.2021 на суму 1 000 000,00 грн згідно з п. 1281.2 ст. 1281 Податкового кодексу України (накладення штрафу за фактом відсутності реєстрації одного акцизного складу в СЕАРП та СЕ);

- № 01 від 04.06.2021 на суму 20 000,00 грн згідно з п. 1281.1 ст. 1281 Податкового кодексу України (відсутність реєстрації рівнеміра-лічильника пального - 1 х 20000 грн);

- № 01 від 04.06.2021 на суму 20 000,00 грн згідно з п. 1281.1 ст. 1281 Податкового кодексу України (відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального 1 х 20000 грн. );

- № 01 від 04.06.2021 на суму 12 000,00 грн згідно з п. 1281.3 ст. 1281 Податкового кодексу України (неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані обсягів обігу та залишку пального за період з квітня 2020 по березень 2021 року - 12 х 1000 грн. ).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, зважаючи на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а отже податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, № 01, № 01, № 01 та № 01 підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки,

З аналізу вказаних положень вбачається, що посадові особи контролюючого органу уповноважені розпочати проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу про проведення перевірки та направлення на перевірку, до початку проведення перевірки.

У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Підстави для проведення перевірки чітко визначені пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таку правову позицію сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17.

Аналіз вищезазначених правових норм дає суду підстави для висновку, що обов`язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки згідно підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є отримання в установленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

При цьому, повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 803/1171/17.

Платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадках передбачених пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18.

За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Таким чином, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального є акцизним складом.

Водночас, наведеною вище нормою закону визначено, що не є акцизним складом, зокрема, паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі також - Закон України № 481/95-ВР).

Статтею 1 Закону України № 481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що суб`єкти господарювання всіх форм власності, які отримують пальне для власних потреб та здійснюють діяльність з його зберігання, повинні отримати відповідну ліцензію в органах ДПС, за винятками, встановленими законами. Такими винятками є: зберігання пального державними підприємствами, установами та організаціями; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву та суб`єктами господарювання, які зберігають пальне, для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газодобувних майданчиках, бурових платформах; зберігання пального в паливних баках транспортних засобів чи технологічного обладнання (пристроїв); зберігання пального у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отриманого від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Так як резервуари для зберігання пального є механізмами та предметами підвищеної небезпеки, порядок їх експлуатації передбачений Постановою КМУ № 1107 від 26.10.2011 «Про затвердження порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та, експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» та Постановою КМУ № 956 від 11.07.2002 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».

Як свідчать матеріали справи, в ході проведення фактичної перевірки на території АБЗ «Лебедин» за адресою: Сумська обл., м. Лебедин, вул. Залізнична, 52 встановлено, що загальна місткість розташованих на ній ємностей для зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів.

Так, в акті перевірки зазначено, що оглядом 14 квітня 2021 року території за адресою: Сумська обл., м. Лебедин, вул. Залізнична 52, в присутності представника ТОВ «ТЕХНОБУД -ДОР» Такідзе Ірини Леонідівни, встановлено знаходження 5 горизонтальних металевих резервуарів, які використовуються для зберігання палива, а саме: резервуари № 1 місткістю 35 м3, № 2 місткістю 36 м3, № 3 місткістю 11 м3, № 4 місткістю 2,5 м3, № 5 місткістю 2,5 м3. Резервуари перебувають у користуванні товариства відповідно до договорів оренди № 2019.04.01 від 01.04.2019, № 2020.12.02 від 02.12.2020, договору купівлі-продажу № 28/11-2018 від 28.11.2018.

Тобто, ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» не має технічної можливості для зберігання пального в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів, оскільки загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів.

Окрім того, позивач використовував пальне, а саме скраплений газ, не зберігаючи його, а безпосередньо розвантажуючи у цикл виробництва асфальтобетонної суміші. Під час перевірки про зазначений процес повідомлено контролюючий орган, що було відображено в акті без зауважень до процесу.

ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» здійснює зукупівлю палива виключно для виробництва, уникаючи його зберігання, а пальне, яке закуповується, одразу заливається у резервуари для палива та використовується у технологічному процесі випуску продукції.

Так, перевіркою встановлена наявність 5 резервуарів для зберігання палива, з них 4 резервуари на час проведення перевірки використовувалися для зберігання палива пічного -альтернативного сумішевого код УКТЗЕД , що не є підакцизною продукцією: резервуар № 1 3000 л, резервуар № 3 7025 л, резервуар № 4 2025 л, резервуар № 5 1250 л резервуар № 5 порожній, загальна фактична наявність нафтопродуктів складає 13300 л. Згідно з даними бухгалтерського обліку на складі наявно 13360 л, розбіжність між фактичною наявністю палива та даними бухгалтерського обліку складають 60 л, що не перевищує похибки вимірювань. Резервуар № 2 на час проведення інвентаризації був порожній.

Разом з тим, з описової частини акта перевірки вбачається, що ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» має дві ліцензії на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), із територіями зберігання/виробництва у різних місцях за різними адресами (а.с. 34, 35), що не враховано контролюючим органом під час формування висновків перевірки, викладених у акті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» не є розпорядником акцизних складів та не зобов`язане отримувати відповідні ліцензії.

Щодо висновків контролюючого органу про відсутність реєстрації витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також неподання позивачем довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 230 Податкового кодексу України виключно платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані здійснювати реєстрацію витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також подавати Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі.

У розділі І «Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту» № 281/171/578/155 від 20.05.2008 вказано, що її вимоги є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів (КВЕД: 50.50.0 торгівля; 60.24.0, 60.30, 61.10, 61.20.2 - транспортування; 63.12 - зберігання) на території України.

Згідно з розділом І Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 за № 332, ця Інструкція встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» є 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (основний); 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Як встановлено судовим розглядом, ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» не займається такими видами економічної діяльності, як транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, за виключенням зберігання для власних потреб. Також, позивач не здійснює жодної діяльності, пов`язаної з роботою газонаповнювальних станцій (ГНС), газонаповнювальних пунктів (ГНП), автогазозаправних станцій (АГЗС) та автогазозаправних пунктів (АГЗП).

Паливно-мастильні матеріали, в тому числі газ вуглеводневий скраплений, ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» використовуються виключно для власних потреб, а саме - для виробництва асфальтобетонної суміші.

У зв`язку з тим, що позивач не відповідає критеріям обов`язкової реєстрації акцизного складу і не вважається розпорядником акцизного складу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ТЕХНОБУД-ДОР» не зобов`язане здійснювати реєстрацію витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також подавати Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі.

Тому, вимога контролюючого органу про надання журналів, ведення яких передбачено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом № 281/171/578/155 від 20.05.2008, та Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою Наказом № 332 від 3 червня 2002 року, є такою, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Отже, враховуючи те, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Сумській області від 04.06.2021 за № 01, № 01, № 01, № 01 та № 01.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до всіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються неведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а також не зазначено в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 по справі № 520/11841/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 13.12.2021 року