Справа № 640/19572/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.,

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення на рахунок ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 6 400 436,00 грн.; зобов`язання відповідача підготувати висновок про повернення ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" надміру сплачених грошових: зобов`язань з податку на прибуток у сумі 6 400 436,00 грн. на підставі заяви ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" від 21.04.2020 року № та направити його до Головного управління державної казначейської служби України в Полтавській області.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 травня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того у апеляційній скарзі апелянт просить замінити відповідача у справі в порядку правонаступництва.

Враховуючи реформування податкової системи і реорганізацію податкових органів, на час розгляду цієї справи органом, який забезпечує реалізацію повноважень ДПС у взаємовідносинах з великими та іншими платниками є Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Отже, у цій справі наявні підстави для здійснення заміни сторони у справі в порядку, встановленому статтею 52 КАС України, шляхом заміни Офісу великих платників податків Державної податкової служби на його правонаступника - Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, для якого усі дії, вчинені в адміністративному процесі, обов`язкові в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 21.04.2020 ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулося через засоби інформаційно-телекомунікаційних систем до Офісу великих платників податків Державної податкової служби із заявою № про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені з податку на прибуток приватних підприємств (код бюджетної класифікації 11021000) у сумі 6 400 436,00 грн. на рахунок у банку підприємства, що підтверджується квитанцією № 2 від 21.04.2020.

Листом № 16132/10/28-10-50-07-11 від 23.04.2020 відповідач повідомив позивача про невідповідність заяви № від 21.04.2020 Порядку інформації взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/ або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 року № 60.

02.07.2020 позивач у відповідь на лист № 16132/10/28-10-50-07-11 від 23.04.2020 направив відповідачу платіжні доручення до заяви № від 21.04.2020 (лист № 40-21/110 від 02.07.2020), для підтвердження переплати з податку на прибуток підприємств.

Оскільки, відповідачем не було відмовлено позивачу у поверненні коштів, також податковим органом не надано висновку про повернення суми надмірно сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств до органу Державної казначейської служби, позивач звернувся до суду з позовом.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 43 ПК України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За правилами пункту 43.2. цієї ж статті, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4. статті 43 ПК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що положення статті 43 ПК України кореспондується з наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60, яким затверджено Порядок інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 08 квітня 2019 за № 370/33341 (далі Порядок № 60).

Відповідно п. п. 1, 2 ІІ Розділу Порядку № 60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства), та визначає напрям(и) перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:

на поточний рахунок платника податку в установі банку;

на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;

у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.

Згідно п. 5 ІІ Розділу Порядку № 60, якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів

У разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абзацами другим-четвертим цього пункту, підрозділ територіального органу ДФС, що виконує функції з погашення боргу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.

Опрацювання Реєстру узгоджених повернень здійснюється шляхом формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (далі - електронні висновки) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку структурним підрозділом територіального органу ДФС, на який покладено функцію з формування таких електронних висновків (п. 7 ІІ Розділу Порядку № 60).

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів, є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України та п. 2 ІІ Розділу Порядку № 60. За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС, у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицію проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДФС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).

Судом встановлено, що згідно даних податкового обліку ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" та витягу від 21.05.2020, отриманого з інформаційної системи органів ДФС щодо стану рахунків платника з бюджетом та цільовими фондами у позивача значиться переплата з податку на прибуток підприємств у розмірі 6 400 436,00 грн.

Зазначена сума переплати виникла внаслідок декларування зменшення на підставі звітних та уточнюючих декларацій за 2016-2019 роки з податку на прибуток підприємств.

21.04.2020 позивач у відповідності до положень статті 43 Податкового кодексу України звернувся до Офісу великих платників податків Державної податкової служби із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств.

Проте, листом за № 16132/10/28-10-50-07-11 від 23.04.2020 відповідач повідомив позивача про ненадання до поданої ним заяви про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 6 400 436,00 грн. копій платіжних доручень.

02.07.2020 позивач направив на адресу відповідача копії платіжних доручень, а саме від 30.01.2014 № 119, від 16.05.2019 № 36635, від 15.08.2019 №39880, від 14.11.2020 №42994.

Натомість, відповідачем за результатами звернення позивача та подачі вказаних вище копій платіжних доручень не було вчинено дій щодо складання висновку про повернення суми, що була заявлена ним до відшкодування, так само як і не було надано письмової відмови у поверненні коштів з бюджету з пропозицію проведення звірення стану рахунків.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач зазначив, що подана позивачем заява не відповідала вимогам Порядку №60.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, подана 21.04.2020 позивачем заява про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 6 400 436, 00 грн. містила дані щодо назви помилково та/або надміру сплаченого податку (податок на прибуток приватних підприємств); код класифікації (11021000; його суму (6 400 436, 00 грн.); дату його сплати (14.11.2019 року); рахунок з якого повертаються кошти (UA9016001); МФО казначейства (899998); код ЄДРПОУ територіального органу казначейства (37959255); також вказано напрямок перерахування коштів (на поточний рахунок платника податків у банку - НОМЕР_1 ); МФО банку (339500) та податковий номер платника податків (05756783).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що заява не містила даних щодо реквізитів з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету, водночас з її змісту встановлено, що сума в розмірі 6 400 436, 00 грн. позивачем була сплачена 14.11.2019 на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 . Вказаний недолік позивачем було усунуто, шляхом подачі відповідачу копій таких платіжних документів листом № 40-21/110 від 02.07.2020.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем було виконано всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплаченого до бюджету податку на прибуток приватних підприємств у сумі 6 400 436, 00 грн., а саме подано заяву, яка в повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для висновку контролюючого органу про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, який подається для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Правильним є висновок суду першої інстанції, що ні положення статті 43 ПК України, ні Порядок №60 не визначають таких підстав для відмови у наданні висновку про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань як не надання до заяви копії платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.

Враховуючи вищенаведене, оскільки в ході розгляду справи не встановлено жодних обставин, які могли б слугувати перешкодою у поверненні позивачу надміру сплачених коштів, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах контролюючий орган, не виконав покладені на нього статтею 43 ПК України обов`язки, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної податкової служби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Щодо заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме стягнення на користь позивача 40000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач подавав аналогічне клопотання до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання з підстав не надання позивачем доказів оплати послуг адвоката.

Рішення суду в цій частині позивачем не оскаржувалось.

Дослідивши зміст заявленого до апеляційного суду клопотання, колегія суддів встановила наступне.

Так, на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №40-21/53 від 15.05.2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням Адвокатською Компанією "Житніков, Бороденко і партнери" (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (Замовник).

Пунктом 4 вказаного Договору передбачено, що оплата Послуг Виконавця здійснюється Замовником протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів після підписання Акту здачі-приймання адвокатських послуг на банківський рахунок Виконавця. Вартість Послуг за Договором встановлена Сторонами в розмірі 40 000, 00 грн. без ПДВ. Замовник приймає надані Виконавцем послуги на підставі Акту здачі-приймання послуг.

Також позивачем надано копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 15.05.2020 № 40-21/53 та копію додаткової угоди №2 до договору.

Пунктом 1 додаткової угоди №2 передбачено внесення змін до п.4.3 розділу 4 Договору шляхом викладення його у наступній редакції: «Оплата Послуг Виконавця здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів з дня набрання чинності рішенням суду на банківський рахунок Виконавця».

Також позивачем надано Акт №1/1 від 18.11.2021 у якому зазначено, що вартість наданих Виконавцем та прийнятих Замовником адвокатських послуг складає 40000 грн.

Згідно вказаного Акту адвокатським об`єднанням було надано наступні послуги:

-ознайомлення з ухвалами про порушення провадження у справі першої та апеляційної інстанцій; надання роз`яснень та консультацій посадових осіб Замовника; складення процесуальних та інших документів в інтересах Замовника (вартість послуги - 20000 грн.);

-вивчення та правовий аналіз щодо бездіяльності суб`єкта владних повноважень ( 3000 грн.)

- консультації Замовника щодо порядку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, погодження обсягу і стратегії захисту прав та інтересів Замовника, участь у нарадах Замовника з питань збирання доказів (4000 грн.)

- вивчення документів щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень (3000 грн.)

- формування доказової бази (3000 грн.)

- складання тексту позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву на апеляційну скаргу (7000 грн.).

Колегія суддів зазначає, що більша частина зазначених послуг стосується надання останніх під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Вказані обставини підтверджуються наданим позивачем детальним описом виконаних робіт, у якому з 1 по 33 пункти стосуються саме надання послуг під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Оскільки позивачем не оскаржувалось рішення суду першої інстанції в частині відмови йому у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, такі витрати не можуть бути відшкодовані під час апеляційного перегляду справи.

Щодо послуг, які безпосередньо стосуються надання правової допомоги позивачу при здійсненні апеляційного перегляду справи, то до таких можна віднести: складення відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, складання заяви про розподіл судових витрат.

Водночас з Акту наданих послуг неможливо відокремити вартість таких послуг з поміж інших, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне самостійно визначити вартість послуг, яка буде співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так враховуючи зміст відзиву на апеляційну, складність справи, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат, а саме стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" () витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 10000 (десять тисяч ) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких