Справа № 200/2897/21-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року справа №200/2897/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника відповідача Кравченко О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі №200/2897/21-а (суддя 1-ї інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання здійснити списання податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у списанні податкового боргу ОСОБА_1 з наступних податків: земельний податок з фізичних осіб 1385, 39 грн., орендна плата з фізичних осіб 9721,05 грн., у тому числі пеня у сумі 1693, 70 грн., який виник в період 29.08.2020 року та 20.10.2020 року (за земельну ділянку, що розташована у м. Красногорівка, Мар`їнського району, Донецької області), податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 9120,32 грн., у тому числі пеня у сумі 2984,14 грн., який виник в період 14.11.2014 року, 19.02.2015 року, 14.03.2015 року, 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року, 08.09.2016 року, 20.02.2017 року, 14.05.2019 рок та 13.06.2019 року;

-зобов`язати відповідача здійснити списання податкового боргу позивача з наступних податків: земельний податок з фізичних осіб 1385,39 грн., орендна плата з фізичних осіб 9721,05 грн., у тому числі пеня у сумі 1693,70 грн., який виник в період 29.08.2020 року та 20.10.2020 року (за земельну ділянку, що розташована у м. Красногорівка, Мар`їнського району, Донецької області), податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 9120,32 грн., у тому числі пеня у сумі 2984,14 грн., який вини в період 14.11.2014 року, 19.02.2015 року,Ю 14.03.2015 року, 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року, 08.09.2016 року, 20.0.20217 року, 14.05.2019 року та 13.06.2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що контролюючим органом протиправно нараховано зазначений податковий борг, оскільки на підставі Закону №1669 позивач звільнений від сплати орендної плати за користування земельними ділянками у м. Красногорівка Донецької області, що також підтверджує сертифікат про форс-мажорні обставини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Донецькій області щодо відмови у списанні податкового боргу ОСОБА_1 з наступних податків: земельний податок з фізичних осіб 1385, 39 грн., орендна плата з фізичних осіб 9721,05 грн., у тому числі пеня у сумі 1693, 70 грн., який виник в період 29.08.2020 року та 20.10.2020 року (за земельну ділянку, що розташована у м. Красногорівка, Мар`їнського району, Донецької області), податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 9120,32 грн., у тому числі пеня у сумі 2984,14 грн., який виник в період 14.11.2014 року, 19.02.2015 року, 14.03.2015 року, 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року, 08.09.2016 року, 20.02.2017 року, 14.05.2019 рок та 13.06.2019 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити списання податкового боргу ОСОБА_1 з наступних податків: земельний податок з фізичних осіб 1385,39 грн., орендна плата з фізичних осіб 9721,05 грн., у тому числі пеня у сумі 1693,70 грн., який виник в період 29.08.2020 року та 20.10.2020 року (за земельну ділянку, що розташована у м. Красногорівка, Мар`їнського району, Донецької області), податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 9120,32 грн., у тому числі пеня у сумі 2984,14 грн., який вини в період 14.11.2014 року, 19.02.2015 року,Ю 14.03.2015 року, 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року, 08.09.2016 року, 20.0.20217 року, 14.05.2019 року та 13.06.2019 року.

Вирішено питання щодо судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

У позивача станом на 01.02.2021 року обліковувався податковий боргу на загальну суму 20226,76 грн. по ГКУ ДПС у Донецькій області (Мар`їнський район), який виник з причин не сплати узгоджених податкових зобов`язань.

ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано податкові повідомлення рішення № 65796-5733-0538 від 29.05.2020 року на суму 60464,60 грн. та № 60679-5733-0538 від 29.05.2020 року на суму 2935,23 грн., за якими були нараховані позивачу суми податкового зобов`язання за 2020 рік з орендної плати з фізичних осіб та земельного податку з фізичних осіб відповідно. Суми податкових зобов`язань, визначених у вказаних повідомленнях-рішеннях не були сплачені у встановленому законом строк позивачем, а також не скасовувались та не відкликались контролюючим органом, тому набули статус узгоджених.

Сертифікат №6483 не може бути належним доказом засвідчення для позивача обставин непереборної сили, оскільки ним засвідчено настання обставин щодо зобов`язання сплати орендної плати за користування земельною ділянкою несільськогосподарського призначення, виконання якого наступило 30.01.2015 року та 30.01.2016 року, яке унеможливлює його виконання в зазначений термін. Проте податковий борг позивача з орендної плати з фізичних осіб, обліковується тільки за 2020 рік.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 09 лютого 2015 року припинив діяльність фізичної особи підприємця, про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 4000781, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Донецькій області (Мар`їнський район) як платник податків, оскільки в інтегрованих картках платника обліковується податковий борг.

Згідно даних інтегрованої картки позивача станом на 01.02.2021 року за ним обліковується податковий борг на суму 20226,76 грн.:

-податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особа за результатами річного декларування 9120,32 грн., (а.с.70)

-земельний податок з фізичних осіб 1385,39 грн. (а.с.79)

-орендна плата з фізичних осіб 9721,05 грн (а.с.76-77)

11 січня 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області про списання податкового боргу фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , що становить 20226,76 грн.

10 лютого 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області надало відповідь про відсутність підстав для визнання податкового боргу, що обліковується у ОСОБА_1 безнадійним та його списання.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позивач є звільненим від сплати орендної плати за користування земельними ділянками у м. Красногорівка Донецької області з 14 квітня 2014 року на підставі Закону №1669.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюю такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Відповідно до положень пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з пунктом 101.2 статті 101 ПКУ під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема:

- податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п. 102.4 ст. 102 ПКУ (п.п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПКУ);

- податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.п. 101.2.4 п. 101.2 ст. 101 ПКУ).

Згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПКУ контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі Порядок)

Як визначено пунктом 2.1. Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема:

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини.

Щодо списання податкового боргу ОСОБА_1 з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки, суд зазначає наступне.

Позивач, вказуючи на протиправність відмови контролюючого органу списати податковий борг з земельного податку з фізичних осіб та орендної плати за земельні ділянки, посилався на приписи Закону №1669 та п.38.7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Як визначено пунктом 38.7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції з 23.05.2020 року) не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Аналіз вищезазначених положень п.38.7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України свідчить, що з 01 березня 2020 року нараховується та сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка площею 0,9438 га, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна (будівля овочесховища №1 та будівля овочесховища №2) знаходиться у м. Красногорівка Маріїнського району Донецької області.

Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085 (в редакції розпорядження КМУ від 07.02.2018 року №79-р затверджено Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в який входить м. Красногорівка Маріїнського району Донецької області

Таким чином, до 01.03.2020 року, з огляду на положення п.38.7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не повинна була нараховуватися та сплачуватися позивачем плата за землю за земельну ділянку площею 0,9438 га, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна (будівля овочесховища №1 та будівля овочесховища №2).

На підставі пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

На виконання цієї норми ГУ ДПС у Донецькій області були прийнято податкові повідомлення-рішення №9-0538 від 30.06.2020 року на суму 60464,60 грн та №60679-5733-0538 від 29.05.2020 року на суму 2935,23 грн (отримане позивачем особисто 30.05.2020 року), якими позивачу нараховані суми податкового зобов`язання за 2020 рік з орендної плати з фізичних осіб та земельного податку з фізичних осіб відповідно.

Суми податкових зобов`язань, визначених у цих податкових повідомлення-рішеннях не були сплачені позивачем у встановлений законом строк у повному обсязі, до теперішнього часу не оскаржені та не скасовані, тому набули статус узгоджених. Несплачені суми зобов`язань є складовими податкового боргу, що підтверджується даними ІКП позивача.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як свідчать данні інтегрованої картки платника податків за позивачем станом на 01.02.2021 року обліковується податковий борг, який виник з причини несплати узгоджених податкових зобов`язань:

- з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1385,39 грн, який виник 29.08.2020 року, що виник з причини несплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням;

-з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 9721,05 грн, який виник в період 29.08.2020 року та 20.10.2020 року з причин несплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням та нарахованої пені у сумі 1693,7 грн.

Позивачем в підтвердження настання обставин непереборної сили щодо зобов`язання сплати орендної плати з фізичних осіб наданий Сертифікат №6483 від 04.07.2016 року, який засвідчує наявність обставин непереборної сили щодо обов`язку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в с. Красногорівка, виконання якого настало 30.01.2015 року та 30.01.2016 року.

Проте цей Сертифікат не може бути належною підставою для списання податкового боргу з орендної плати за землю, оскільки податковий борг у ОСОБА_1 виник тільки з серпня 2020 року.

Також Сертифікат не може бути підставою для списання податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб, оскільки в ньому зобов`язання щодо цього податку взагалі не зазначені. Крім того, податковий борг позивача з земельного податку з фізичних осіб також виник в серпні 2020 року.

При цьому суд наголошує, що пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, в межах спірних правовідносин щодо нарахування та сплати земельного податку з фізичних осіб та орендної плати з фізичних осіб, що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, повинні застосовуватися положення Податкового Кодексу України, а не норми Закону №1669.

Є неприйнятними посилання позивача, що податковий борг з орендної плати та земельного податку податковим органом нарахований протиправно, бо земельна ділянка не перебуває у користуванні позивача з 22.10.2019 року, оскільки зазначений податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, які позивачем не оскаржувалися та є чинними.

Щодо податкового боргу з податку на доход фізичних осіб суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, тому принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а).

Як свідчить позовна заява ОСОБА_1 , позивачем визначена вимога про списання податкового боргу з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у сумі 9120,32 грн, в тому числі пеня у сумі 2984,14 грн.

Однак, жодного обґрунтування протиправності дій податкового органу щодо відмови в списанні податкового боргу з цього податку позивачем в позовній заяві не зазначено.

Між тим, з огляду на приписи частин четвертої статті 9 КАС України, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

На підставі пункту 38.2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються:

з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;

з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Як свідчать дані ІКП позивача станом на 01.02.2021 року за ним обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за резульататми річного декларування у розмірі 9120,32 грн, який виник у період 14.11.2014 року, 19.02.2015 року, 14.03.2015 року, 14.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.11.2015 року, 08.09.2016 року, 20.02.2017 року, 14.05.2019 року, 13.06.2019 року з причин несплати узгоджених сум податкових зобов`язань самостійно задекларованих платником податків та пені в сумі 2984,14 грн.

При цьому з 09.02.2015 року припинена реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням, місце реєстрації на час припинення Донецька область, м. Красногорівка. Позивач, як платник податків, не знятий з податкового обліку в ГУ ДПС у Донецькій області в зв`язку з наявністю податкового боргу, який за ним рахується з вересня 2013 року.

Однак, з 03.07.2017 року місце проживання позивача змінено на Кіровоградську область, м. Кропівницький.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Таким чином, відсутні підстави для списання податкового боргу позивача з податку на доходи фізичних осіб, який виник у період до 14.04.2014 року з причин несплати узгоджених сум податкових зобов`язань самостійно задекларованих платником податків.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд не приймає доводи позивача, що відповідачем 20.02.2017 року було протиправно поновлено позивачу суму податку з доходів фізичних осіб, яка вже була списана, оскільки ці доводи не викладалися та не зазначалися позивачем ані в позовні заяві, ані в суді першої інстанції.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі №200/2897/21-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі №200/2897/21-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання здійснити списання податкового боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 грудня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв