Справа № 460/6320/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Рівне №460/6320/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Девелопмент Компані"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Девелопмент Компані» (далі ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №01 від 24.05.2021 року та №01 від 24.05.2021 року.

Мотивуючи вимоги позову позивач зазначав, що ним документально підтверджено факт правомірності формування податкового обліку по господарських операціях з ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг». Вказує про реальне здійснення ним господарських операцій з придбання товару, оскільки відбулися об`єктивні зміни складу активів, товар придбано з метою використання у господарській діяльності та позивач підтвердив факт отримання товару від ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг» належними та допустимими доказами, що описані в акті перевірки, а також підтвердив рух активів за наслідками отримання таких товарів згідно банківських документів. Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічних звірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Вказує, що податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Щодо нарахування ПДВ, то в податкові накладній №12 від 30.10.2020 року було помилково зазначено мішок цементу як за одну тонну, тому позивач в лютому 2021 року самостійно відкоригував дані в ЄРПН та податковій декларації.

На підставі наведеного, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/6320/21. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 22.06.2021. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем було подано відзивів на позовну заяву. Відзив на позовну заяву обгрунтований тим, що в охопленому перевіркою звітному періоді платник податків оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у деклараціях з податку на прибуток визначення доходу, а саме: з ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг». З аналізу інформаційних баз даних податкового органу щодо контрагентів позивача вбачається можливим зробити висновок про неможливість здійснення господарських операцій між вищезазначеними контрагентами. Все це свідчить про документальне оформлення операцій при їх фактичному невиконанні. Таким чином, зазначає відповідач, перевіркою не встановлено джерело походження товару, придбання якої задокументовано податковими та видатковими накладними, виписаними за реквізитами позивача та не підтверджено легальність руху товарів в «ланцюгу» постачання до постачальника ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг» та, в подальшому, до позивача. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 22.06.2021, за обгрунтованим клопотанням представника позивача, підготовче засідання було відкладено до 11.08.2021.

Ухвалою суду від 11.08.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 15.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 15.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.10.2021.

Ухвалою суду від 20.10.2021, за обгрунтованим клопотанням представника відповідача, відкладено розгляд справи до 22.11.2021.

Ухвалою суду від 22.11.2021 продовжено розгляд справи № 460/6320/21 у письмовому провадженні, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суду слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд керувався критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури та які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного ст.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі докази та з`ясовано наступне.

В період з 01.04.2021 року по 21.04.2021 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» з питань своєчасності, достовірності, повноти:нарахування та сплати податків та зборів, а також питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 14.02.2017 року по 31.12.2020 року.

За результатами такої перевірки було складено акт №2668/17-00-07-01/41150966 від 28.04.2021 року, згідно висновків якого, встановлено, в т.ч., наступні порушення:

1) Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні податку на прибуток, встановлено порушення вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 5 П(с)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року за №85/4306, п. 5 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153, ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у декларації з податку на прибуток, а також не віднесено до складу інших доходів та не відображено в рядку 2240 Звіту про фінансові результаті) (форма № 2) дохід від безоплатно одержаних оборотних активів на загальну суму 5 058 419 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2020 рік на суму 910 515 грн.

2) Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні податку на додану вартість встановлено порушення вимог пп. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у розмірі 61 920 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за жовтень 2020 року у розмірі 16 695 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) у розмірі 61 920 грн., в тому числі за жовтень 2020 року у розмірі 45 225 грн. та за грудень 2020 року у розмірі 16 695 грн.

Позивач подав заперечення на акт перевірки, проте, відповіддю №5805/5/17-00-07-01-06 від 21.05.2021 року висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області прийнято:

1. податкове повідомлення-рішення №01 від 24.05.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 910 515 грн.

2. податкове повідомлення-рішення №01 від 24.05.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 77 400 грн., з яких 61 920 грн. за податковими зобов`язаннями та 15 480 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно акту перевірки, перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої (діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 14.02.2017 року по 31.12.2020 року встановлено заниження в сумі 5 058 419 грн. за 2020 рік. Перевіркою ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» встановлено документальне оформлення операцій із придбання субпідрядних робіт у жовтні 2020 року від ТОВ «АРМІДІС» (42449009) всього на суму без ПДВ 1 951 434 грн., крім того ПДВ 390 287 грн. та у грудні 2020 року від ТОВ «Аріант Трейдінг» (42241289) всього на суму без ПДВ 3 106 985 грн., крім того ПДВ 621 397 грн. Перевіркою неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне виконання робіт наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу ремонтно-будівельних робіт, місця Надання за жовтень 2020 року між ТОВ «Армідіс» та ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані», укладеного згідно Договору, яким засвідчено намір виконання капітальних ремонтів. Згідно первинних документів, наданих до перевірки, даних ЄРПН, ТОВ «Армідіс» здійснено лише документальне оформлення придбаних послуг, без фактичної їх поставки та виконання, зменшення фінансового результату без реального здійснення господарської та економічної діяльності за такими операціями. Отже, вищевикладене свідчить про відсутність можливості надання та реалізації вищевказаних послуг по капітальному і поточному ремонту, оскільки у ТОВ «Аріант Трейдінг» відсутні матеріально-технічні та технологічні можливості здійснення будівельно-монтажних робіт, відсутні в достатній кількості штатні працівники та відсутні взаємовідносини із фізичними особами-підприємцями у періоді документального оформлення операцій із придбання послуг по капітальному і поточному ремонту у ТОВ «Аріант Трейдінг». Виходячи з вищевикладеного, господарські операції між ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» та ТОВ «Аріант Трейдінг» не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Оскільки надходження активу (ТМЦ та БМР) вартістю 5 058 419 грн. призвело до зростання власного капіталу ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані», тому, як вважає відповідач, безоплатно отримані активи (ТМЦ, БМР та ін.) вартістю 5 058 419 грн. є доходом у розумінні п.5 П(С)БО 15 «Дохід».

Суд не погоджується із такими висновками відповідача щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» та ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг», оскільки згідно з абз. 1 та абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно положень якої господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 05.11.2019 року по справі №804/1571/15, за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» підтвердило факт отримання послуг від ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг» належними та допустимими доказами, що описані в акті перевірки та надані до матеріалів справи, а саме: Договором субпідряду №3/08 від 01.09.2020 року, договором субпідряду №18/09-20 від 01.09.2020 року, договором субпідряду №4/10 від 15.10.2020 року, договором субпідряду №826 від 21.07.2020 року, договором субпідряду №8/03 від 01.09.2020 року, договором субпідряду №8 від 25.11.2020 року, договором субпідряду №2/10 від 07.10.2020 року, договором субпідряду №23/08 від 20.08.2020 року, договором субпідряду №10 від 21.12.2020 року, договором субпідряду №1/10 від 15.10.2020 року, платіжними дорученнями №806 від 23.04.2021 року, №818 від 30.04.2021 року, №790 від 12.04.2021 року, податковими накладними №36 від 29.12.2020 року, №42 від 18.12.2020 року, №3 від 12.10.2020 року, №2 від 12.10.2020 року, №1 від 27.10.2020 року, №40 від 29.12.2020 року, №38 від 29.12.2020 року, №37 від 29.12.2020 року, №43 від 17.12.2020 року, №32 від 16.12.2020 року, №30 від 16.12.2020 року, №35 від 29.12.2020 року, №29 від 16.12.2020 року, №39 від 29.12.2020 року, №31 від 16.12.2020 року, №34 від 16.12.2020 року, №33 від 16.12.2020 року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень-грудень 2020 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень-грудень 2020 року та підсумковими відомостями ресурсів за жовтень-грудень 2020 року, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 за червень 2020-грудень 2020 року, картками рахунку 631 за жовтень 2020 року та за грудень 2020 року. Додатково на вимогу суду позивачем надано ліцензію на виконання будівельних робіт №72-Л від 28.11.2018 року, видану для ТОВ «Ардіміс», витяг з реєстру платників ПДВ що ТОВ «Ардіміс», ліцензію на виконання будівельних робіт №6-Л від 06.02.2019 року, видану для ТОВ «Аріант Трейдінг», витяг з реєстру платників ПДВ що ТОВ «Аріант Трейдінг», платіжне доручення №835 від 31.05.2021 року про оплату для ТОВ «Ардіміс» 100 000 грн., платіжне доручення №818 від 30.04.2021 року про оплату для ТОВ «Аріант Трейдінг» 50 000 грн., платіжне доручення №906 від 23.04.2021 року про оплату для ТОВ «Аріант Трейдінг» 100 000 грн., платіжне доручення №790 від 12.04.2021 року про оплату для ТОВ «Аріант Трейдінг» 150 000 грн., договір №22-12-20/2 від 22.12.2020 року про виконання робіт з капітального ремонту (з додатками), договір субпідряду №21-Б/1 від 22.07.2020 року (з додатками), договір №826 від 21.07.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №1193 від 27.11.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №591 від 08.12.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №362 від 26.08.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №13-10-20/1 від 13.10.2020 року про надання послуг (з додатками), договір №825 від 20.07.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №820 від 15.07.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №883 від 12.08.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №561 від 27.11.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), договір №349 від 31.07.2020 року підряду на виконання робіт (з додатками), укладені із замовниками таких робіт.

Щодо твердження в акті перевірки про неможливість ТОВ «Армідіс» і ТОВ «Аріант Трейдінг» виконати роботи, то, як зазначено в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року по справі за №802/31/17-а, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічних звірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Посилання контролюючого органу на наявність актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення актів про неможливість проведення звірок будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей, не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

В даному випадку жодних зустрічних звірок не проводилося, відповідачем протилежного ні в акті перевірки, ні у відзиві не спростовано.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №П/811/3228/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Такі ж висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18, а саме: не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

У постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №0340/1408/18 Верховний Суд зазначив, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

При цьому, суд зазначає, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі дійсно не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №826/16601/18 зазначив, що не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на формування витрат та податкового кредиту від дотримання податкової дисципліни його контрагентом постачальником товару (послуг). Порушення постачальником товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для позбавлення іншого платника покупця товару (послуг) права на формування витрат та податкового кредиту, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу «Інтерсплав проти України», вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, та податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 року по справі за №804/1571/15).

Отримання та оприбуткування платником податків придбаних у контрагентів послуг підтверджується даними бухгалтерського обліку і первинними документами. Факт використання у господарській діяльності ТОВ «Прогрес Девелопмент Трейдінг» придбаних послуг не заперечується також і перевіряючими.

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та первинних документів, судом встановлено, що господарські операції між ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» та його контрагентами були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Крім того, ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» підтверджено, а перевіряючим в акті перевірки не спростовано факт використання ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» придбаних товарно-матеріальних цінностей та будівельних послуг у власній господарській діяльності. Не спростовано також і господарський сенс відповідних операцій.

Нормою пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в тому разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків. Це поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту для визначення об`єкта оподаткування з податку на додану вартість, і за її змістом, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно. Однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Таким чином, висновки про нереальність господарських операцій ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» є такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються первинними документами.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Булвес АД проти Болгарії» (заява за № 3991/03) від 22.01.2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Поряд з цим, актом перевірки не встановлено жодних фактів, які б свідчили про те, що діяльність ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

З огляду на все вищевказане, в діях ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані», як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, доцільності та діловій меті здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявністю належним чином оформлених та досліджених під час перевірки документів.

Також в акті перевірки не зазначено про наявність порушених кримінальних проваджень щодо контрагентів ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» та наявність вироків, винесених відносно контрагентів чи їх посадових осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо недоліків в оформленні первинних документів, про що зазначено в акті перевірки, то Верховний Суд в постанові від 25.09.2019 року по справі № 826/4361/15 зазначив, що наявність або відсутність окремих документів або ж недоліки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо твердження в акті перевірки про відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів, то як зазначив Верховний Суд в постанові від 07 серпня 2018 року по справі №808/760/16, такі обставини не виключають можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 у справі «Vдstberga Taxi Aktiebolag and Vulic проти Швеції» Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Слід зазначити, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (покупцями) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, акт перевірки посилань на такі докази не містить.

Слід також відзначити, що контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій та реєстрації податкових накладних належним чином зареєстровані у ЄДР та зареєстровані платниками ПДВ, установчі документи зазначених контрагентів на момент здійснення господарських операцій з позивачем не були визнані недійсними.

За таких обставин, спростовуються висновки акту перевірки про неправомірне заниження податку на прибуток за 2020 рік на суму 910 515 грн.

Щодо нарахування ПДВ, то, згідно акту перевірки, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 14.02.2017 року по 31.12.2020 року встановлено його завищення за жовтень 2020 року у розмірі 61 920 грн. Перевіркою встановлено наступне: ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» у жовтні 2020 року здійснено придбання у ПП «Альфа Сек`юріті» (код 34580795) цементу ПЦ/БК-400 в мішках по 25 кг в кількості 120 мішків по ціні 120 грн. без ПДВ на суму 14 400 грн. та ПДВ 2 880 грн. згідно видаткової накладної №РН-0000021 від 30.10.2020 року. Згідно даних єдиного реєстру податкових накладних встановлено придбання у ПП «Альфа Сек`юріті» (код 34580795) цементу ПЦ/БК-400 в мішках по 25 кг в кількості 120 мішків по ціні 2 700 грн. без ПДВ на суму 324 000 грн. та ПДВ 64 800 грн. згідно зареєстрованої 12.11.2020 року податкової накладної №12 від 30.10.2020 року. В додатку №5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації з ПДВ за жовтень 2020 року (реєстраційний № від 17.11.2020), по ПП «Альфа Сек`юріті» (ІПН 61) відображено обсяг постачання у розмірі 1 078 812,3 грн. та ПДВ 215 762,46 грн. Отже, ТОВ «Прогрес Девелопмент Компані» завищено податковий кредит за жовтень 2020 року у розмірі 61 920 грн., чим порушено п. 198.1 п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Проте, факт завищення податкового кредиту спростовується тим, що позивачем помилково в первинних документах було відображено мішок цементу замість за однієї тонни. Відповідну помилку в ЄРПН було відкориговано позивачем самостійно в лютому 2021 року, на підтвердження чого ним надано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8 від 26.02.2021 року до податкової накладної №12 від 30.10.2020 року, податкову накладну №12 від 30.10.2020 року та податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 року. У зв`язку із наведеним, відповідачем безпідставно було здійснено нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 77 400 грн.

За таких обставин, спростовуються висновки акту перевірки про неправомірне заниження податку на прибуток за 2020 рік на суму 910 515 грн. та неправомірне визначення податкового кредиту у розмірі 61 920 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за жовтень 2020 року у розмірі 16 695 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) у розмірі 61 920 грн., у зв`язку із чим, спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч.1 ст. 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 14818,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 837 від 01.06.2021 року.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Девелопмент Компані» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 01 від 24.05.2021 та № 01 від 24.05.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Девелопмент Компані» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у сумі 14818 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес Девелопмент Компані" (вул. Набережна, 6, с. Омит, Зарічненський район, Рівненська область, 34040. ЄДРПОУ/РНОКПП 41150966)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 14 грудня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля