Справа № 580/2808/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року справа № 580/2808/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко Алли, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства Санаторій «Мошногір`я до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування в частині припису щодо усунення порушень, визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне акціонерне товариство Санаторій «Мошногір`я з позовною заявою до Державної служби геології та надр України, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати пункти перший та п`ятий припису щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування від 18.11.2020 №1189-14/06;

- визнати протиправним та скасувати наказ №134 від 28.01.2021 Про поновлення дії, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів, в частині зупинення з 01.04.2021 дії спеціального дозволу на користування надрами №4048, виданого позивачу 18.10.2006, з метою видобування мінеральних підземних вод для використання в лікувальних цілях Мошногірського родовища Черкаського району Черкаської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами проведеної перевірки відповідачем виявлено порушення вимог законодавства у сфері надрокористування. Позивачем виконано вимоги щодо порушень, зазначених у пунктах 2, 3, 4 припису від 18.11.2020 №1189-14/06. Щодо виконання порушення, зазначеного у пункті 1 оскаржуваного припису, згідно з яким позивач не отримав висновок з оцінки впливу на довкілля (відсутня державна екологічна експертиза ) з діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних) вод (свердловина №2), вказує, що дія Закону України Про оцінку впливу на довкілля в цій частині на нього не поширюється, тому обов`язок виконання вказаного порушення відсутній.

Порушення, зазначене у пункті 5 оскаржуваного припису, а саме: межі зон санітарної охорони по свердловині №2 на Мошногірському родовищі не погоджені з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, вважає необґрунтованим, оскільки погодження не здійснено через суперечності у законодавстві та відсутність повноважень відповідача на таке погодження.

У зв`язку з відсутністю порушень позивач вважає протиправним наказ №134 від 28.01.2021 в частині зупинення з 01.04.2021 дії спеціального дозволу на користування надрами №4048.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскаржуваний наказ про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами прийнятий з підстав, передбачених пунктом 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, а саме: неусунення у встановлений строк порушень, зазначених у приписі, та відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин, і позивач погоджується, що вказані порушення не усунув.

Позивач вважає, що не повинен виконувати пункти 1 та 5 припису через те, що ПАТ Санаторій «Мошногір`я, як санаторно-лікувальний об`єкт введено в експлуатацію відповідно до акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією завершеного будівництвом об`єкта 19 березня 1981 року, тобто до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», однак обов`язок виконувати вимоги спеціального дозволу на користування надрами виник у позивача з моменту його державної реєстрації.

23.06.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що «Санаторій «Мошногір`я» мав спеціальний дозвіл (ліцензію) на користування надрами, який діяв до 2006 року. У зв`язку зі змінами з 2004 року «Санаторій «Мошногір`я» 18.10.2006 отримав спеціальний дозвіл на користування надрами № 4084, який є діючим і на зараз. В зв`язку зі змінами, які відбувались у назві юридичної особи-суб`єкта користування надрами дозвіл переоформлявся в 2012 та 2019 році, проте його суть залишилась незмінною. Враховуючи викладене вище позивачем не порушено вимоги Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», так як на момент прийняття даного Закону він вже був діючим об`єктом, що має всі необхідні документи дозвільного характеру.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у адміністративній справі №580/2808/21 забезпечено адміністративний позов шляхом зупинення дії пункту 3 Додатку 33 наказу Державної служби геології та надр України №134 від 28.01.2021 «Про поновлення дії, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів», яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №4048 від 18.10.2006, виданого приватному акціонерному товариству «Санаторій «Мошногір`я».

Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Приватне акціонерне товариство «Санаторій «Мошногір`я» здійснює користування надрами, мінеральними підземними водами, на підставі спеціального дозволу на користування надрами, виданого 18 жовтня 2006 року № 4084, строк дії якого встановлено до 18 жовтня 2026 року включно.

Наказом Державної служби геології та надр України від 09.09.2020 № 394 зобов`язано Департамент державного геологічного контролю провести позапланові перевірки діяльності суб`єктів господарювання, яким надані спеціальні дозволи на користування надрами, у зв`язку з неподанням суб`єктами господарювання документів обов`язкової звітності, передбачених наказом Державної служби геології та надр України від 22.08.2013 № 433 за два звітні періоди без поважних причин. На підставі зазначеного наказу проведено перевірку ПАТ «Санаторій «Мошногір`я».

За результатами перевірки складено акт №06-02/27/2020-50/у(146) від 18.11.2020, яким встановлено наступні порушення вимог законодавства у сфері надрокористування:

не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля (відсутня державна екологічна еспертиза) діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод (свердловина № 2);

гідрогеологічне обслуговування за видобуванням підземних мінеральних вод з Мошногірського родовища не проводиться;

не представлена гідрогеологічна документація за попередні роки щодо обліку ийдобутку підземних мінеральних вод та проведення режимних досліджень (спостережень) по свердловині № 2 на Мошногірському родовищі;

надрокористувач не подає до Держгеонадр інформацію за 2019 рік щодо стану виконання Програми робіт з видобування підземних мінеральних вод з Мошногірського родовища за формою згідно з законодавством;

межі зон санітарної охорони не погоджені з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

На підставі даного акту винесено припис №1189-14/06 від 18.11.2020, яким приватному акціонерному товариству «Санаторій «Мошногір`я» надано строк на усунення порушень законодавства в сфері надрокористування до 22 грудня 2020 року.

Листом №2560/014 від 16.12.2020 приватне акціонерне товариство Санаторій «Мошногір`я повідомило про усунення порушень, які виявлені в акті перевірки №06-02/27/2020-50/у(146) від 18.11.2020. До вказаного листа позивачем надано копію експертного висновку №2140/1-л від 05.08.2008, копію наказу про створену гідрогеологічну службу, копію журналу обліку видобування мінеральної води за 2017-2019 роки, звіт про виконання Програми робіт з видобування мінеральної води за 2019 рік та звернення до Держгеонадр України №14565/02/07/20 про погодження межі зон санітарної охорони по свердловині №2.

Листом Державна служба геології та надр України №45-14/06 від 21.01.2021 повідомила ПАТ «Санаторій Мошногір`я», що станом на 21 січня 2021 року неусунутими залишаються наступні порушення:

п.1 припису - не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля (відсутня державна екологічна експертиза) діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод (свердловина № 2);

п. 5 припису - межі зон санітарної охорони не погоджені з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Наказом Державної служби геології та надр України № 134 від 28.01.2021 зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №4084 від 18.10.2006, наданого ПРАТ Санаторій Мошногір`я 01.04.2021.

Вважаючи пункти 1 та 5 винесеного припису та наказ в частині зупинення дії спеціального дозволу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Кодексу України про надра, останні надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Зі змісту частини другої статті 24 Кодексу України про надра слідує, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Згідно з положеннями частини першою статті 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктах 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому, питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Пунктом 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 передбачено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно пункту 21 вказаного Порядку передбачено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Міндовкілля, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі:

3) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища;

6) відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної перевірки відповідачем складений акт №06-02/27/2020-50/у(146) від 18.11.2020, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (води, грязі лікувальні), а сме: п.1 припису - не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля (відсутня державна екологічна експертиза) діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод (свердловина № 2); п.5 припису - межі зон санітарної охорони не погоджені з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Щодо виконання вимог пункту 1 припису від 18.11.2020, а саме не отримання висновку з оцінки впливу на довкілля (відсутня державна екологічна експертиза) діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод (свердловини № 2), суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 151 Кодексу України про надра якщо користування надрами пов`язане з провадженням діяльності, визначеної Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", надання їх у користування здійснюється з урахуванням результатів оцінки впливу на довкілля.

З 18.06.2017 набув чинності Закон України Про оцінку впливу на довкілля від 23.05.2017 №2059-V111 (далі Закон №2059-V111), пункт 5 частини другої статті 3 якого передбачає:

1) вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів;

2) планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону №2059-V111 оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:

1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;

2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;

3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;

4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;

5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.

Згідно частини першої статті 3 Закону №2059-V111 здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Частинами другою та третьою статті 3 №2059-V111 визначені перша та друга категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля,

Частина четверта статті 3 Закону №2059-V111 передбачає заборону розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Пунктом 6 частини 1 статті 15 Закону №2059-V111 передбачено, що правопорушеннями у сфері оцінки впливу на довкілля є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Отже за змістом вказаних норм починаючи з 18.06.2017 перед початком планової діяльності відповідно до виду, передбаченого частинами другою та третьою статті 3 Закону №2059-V111, суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати висновок про оцінку впливу на довкілля та отримати рішення про провадження планової діяльності.

Позивач не заперечує, що діяльність видобування мінеральних вод підлягає оцінці впливу на довкілля, проте стверджує, що така оцінка не здійснюється щодо тих видів планової діяльності, на провадження яких отримані спеціальні дозволи, передбачені законодавством, яке діяло до введення в дію Закону №2059-V111.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 17 Закону №2059-V111 дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім таких випадків:

розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-21 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (пункт 22 частини другої статті 3 Закону України Про оцінку впливу на довкілля);

розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-13 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (пункт 14 частини третьої статті З Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Судом встановлено, що позивач здійснює видобування мінеральних вод відповідно до спеціального дозволу на користування надрами від 18 жовтня 2006 року №4084, виданого Черкаському обласному міжгосподарському санаторію «Мошногір`я», .

У зв`язку із внесенням змін до установчих документів діяльність Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір`я» припинено шляхом реорганізації та змінено форму правління на Закрите акціонерне товариство, і 31.01.2006 здійснено реєстрацію Закритого акціонерного товариства «Санаторій Мошногір`я». В подальшому також проводилось реформування даного організації і як наслідок утворено ПрАТ «Санаторій Мошногір`я».

В процесі реформування новостворена організація залишалась правонаступником попередньої, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого слідує, що в графі «відомості, отримані в порядку інформаційної взаємодії між ЄДР та інформаційними системами державних органів міститься інформація про взяття на облік позивача в органах державної статистики в 1989 році та 1991 році в органах ДПС.

У подальшому до вказаного дозволу були внесені зміни щодо власника дозволу та зазначено, що власником дозволу є приватне акціонерне товариство «Санаторій «Мошногір`я», , тобто правонаступник Черкаського обласного міжгосподарського санаторію «Мошногір`я», .

На підтвердження вказаних змін позивачу були видані спеціальний дозвіл на користування надрами (підстава видачі наказ Державної служби геології та надр України від 31.07.2012 №363) та спеціальний дозвіл на користування надрами (підстава видачі - наказ Державної служби геології та надр України від 16.03.2018 №92)

Зі змісту вказаних дозволів вбачається, що вимога отримання позивачем висновку оцінки впливу на довкілля діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод відсутня.

На спростування того, що позивач проводив розширення, зміну, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, здійснював реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів належних та допустимих доказів відповідач доказів не надав.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дія Закону №2059-V111 в частині отримання висновку оцінки впливу на довкілля діяльності з видобування корисних копалин Мошногірського родовища мінеральних підземних вод не поширюється на позивача, оскільки він отримав рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом.

Щодо посилання відповідача на відсутність позитивного висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин ПрАТ «Санаторій «Мошногір`я» суд зазначає таке.

Листом Державної служби геології та надр України від 31.03.2021 № 4951/01/07-21 позивача повідомлено, що «ПрАТ «Санаторій Мошногір`я» здійснює видобування корисних копалин на підставі Технологічної схеми розробки Мошногірського родовища мінеральної води в Черкаському районі Черкаської області, яка розроблена в 2011 році. Відповідно до приписів Водного кодексу України, Закону України «Про екологічну експертизу», постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», яке діяло у 2011 році, вказана технологічна схема підлягала проведенню державної екологічної експертизи.

У зв`язку з тим, що виготовлення технологічної розробки здійснено позивачем у 2011 році, питання проведення державної екологічної експертизи вказаної технологічної схеми регулювала постанова Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 554, а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» на яку посилається відповідач.

При цьому, станом на дату розробки позивачем проекту «Технологічна схема розробки Мошногірського родовища мінеральної води в Черкаському районі Черкаської області» у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 554 діяльність по видобутку мінеральних вод не підпадала під перелік об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а отже не підлягала обов`язковій державній екологічній експертизі.

Відповідно до статті 51 Кодексу України про надра правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.

Необхідність отримання висновку екологічної експертизи/оцінки впливу на довкілля дана норма не передбачає.

Отже станом на дату виникнення спірних правовідносин проект «Технологічна схема розробки Мошногірського родовища мінеральної води в Черкаському районі Черкаської області» не підлягав обов`язковій державній екологічній експертизі.

Посилання відповідача на частину 1 статті 151 Кодексу України про надра, згідно якої якщо користування надрами пов`язане з провадженням діяльності, визначеної Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", надання їх у користування здійснюється з урахуванням результатів оцінки впливу на довкілля, суд вважає необґрунтованими, оскільки на позивача вказані норми не розповсюджуються.

Щодо виконання позивачем пункту 5 припису від 18.11.2020 про не погодження меж санітарної охорони по свердловині №2 на Мошногірському родовищі з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 93 Водного кодексу України з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.

Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Згідно абзаців першого та другого пункту 3 Правового режиму зон санітарної охорони водних об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 1998 №2024 межі ЗСО водних об`єктів визначаються проектом землеустрою. Межі ЗСО водних об`єктів встановлюються органами місцевого самоврядування на їх території за погодженням з державними органами земельних ресурсів, санітарно-епідеміологічного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології.

Судом встановлено, що позивачем розроблено матеріали «Організація і розрахунки зон санітарної охорони підземних вод » 2-го та 3-го поясів для свердловин мінеральної води ЗАТ «Санаторій Мошногір`я» в с. Будшце Черкаського району Черкаської області» та направлено до Державної служби геології та надр України на погодження.

Листом від 20.03.2019 № 5310/03/10-19 Державна служба геології та надр України повідомила, що матеріали «Організація і розрахунки зон санітарної охорони підземних вод 2-го і 3-го поясів для свердловин мінеральної води ЗАТ «Санаторій Мошногір`я» повертаються заявнику, так як їх погодження не визначено чинними нормативно-правовими актами в межах компетенції Державної служби геології та надр України, що діє на підставі Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою КМ України віл 30.12.2015 № 1174.

При цьому, з листа ПАТ Санаторій Мошногір`я від 09.02.2021 №27/01-4 вбачається, що зони санітарної охорони розроблені ДП Центрукргеологія та погоджені з Будищанською сільською радою, Черкаською районною Санітарно-епідеміологічною станцією.

Отже позивачем вчинені всі дії, спрямовані на погодження з Державною службою геології та надр України зон санітарної охорони підземних вод.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування пунктів першого та п`ятого припису щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування від 18.11.2020 №1189-14/06.

У зв`язку із тим, що наказ №134 від 28.01.2021 винесено з підстави невиконання позивачем пунктів 1 та 5 припису від 18.11.2020, які скасовані у судовому порядку, наявні підстави для скасування даного наказу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270, 00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач просить відшкодувати судові витрати на правову допомогу у сумі 10, 000 грн та на підтвердження понесених витрат надав копії договору про надання правової допомоги від 23.04.2021, укладеного з адвокатом Кушнір А.С., протоколу про узгодження договірної ціни (додаток №1 до Договору), згідно з яким сторонами досягнута згода про розмір договірної ціни на надання правової допомоги в розмірі 10 000 грн за послуги, надані адвокатом Кушнір А.С., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Кушнір А.С. та ордер на надання правничої допомоги від 23.04.2021 адвоката Кушнір А.С.,

Згідно 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Наданими доказами не підтверджуться фактичні обставини надання послуг адвокатом Кушнір А.С. оскільки у наданих доказах не вказано, що правова допомога надається у справі, що розглядається, а договір про надання правової допомоги від 23.04.2021 та протокол про узгодження договірної ціни (додаток №1 до Договору) свідчать лише про наміри надати правову допомогу, а не про фактичне її надання.

Враховуючи вказане підстави для розподілу витрат на правову допомогу у сумі 10 000 грн відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти перший та п`ятий припису Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, ) щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування від 18.11.2020 №1189-14/06.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, )Про поновлення дії, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів №134 від 28.01.2021 в частині зупинення з 01.04.2021 дії спеціального дозволу на користування надрами №4048 виданого Приватному акціонерному товариству «Санаторій «Мошногір`я» (19625, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. Шевченка. 38, ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, ) на користь приватного акціонерного товариства Санаторій «Мошногір`я (19625, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. Шевченка. 38, ) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО