Справа № 420/12463/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд: визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплаченої суми індексації; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/12463/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року залучено до участі у справі № 420/12463/21 в якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , в період з 03.08.1999 по 10.02.2021 року проходив військову службу в Збройних Силах України на різних офіцерських посадах. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 26 жовтня 2020 року № 349, відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» його звільнено з лав Збройних Сил України в запас за пунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10 лютого 2021 року №27 було виключено із списків військової частини НОМЕР_2 , а військовою частиною НОМЕР_1 виплачено передбачене грошове забезпечення при звільнені (військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 знаходяться на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_1 ). Позивач звернувся до відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) із заявою про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Однак, Листом йому було повідомлено, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 взагалі не нараховувалась та не виплачувалась до окремого розпорядження. Враховуючи повідомлення відповідача, позивач звернувся із запитами до інших військових частин та установ про надання інформації про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Ці правові позиції узгоджуються з висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 19.07.2019 року у справі № 240/4911/18. За загальним правилом, для індексації заробітної плати необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації. Січень 2008 року є місяцем підвищення посадових окладів, а тому відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців до 28.02.2018.

Відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду відзив та наголошено на безпідставність позовних вимог, оскільки позивач не проходив військову службу у відповідача, а отже є неналежним відповідачем, адже не уповноважена приймати самостійні розпорядчі рішення стосовно військовослужбовців, які ніколи не входили до списків її особового складу, оскільки це є перевищенням повноважень її командира, а лише реалізує накази командирів інших військових частин, у т.ч. НОМЕР_2 , стосовного військовослужбовців, які знаходяться на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а відтак перебування військової частини НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , не є достатнім обґрунтуванням для визнання протиправною діяльності останньої. Також, зазначено щодо неможливості встановлення базового місяця січень 2008 року для розрахунку індексації, оскільки Постановою № 1013 визначено місяць підвищення тарифних ставок (окладів) січень 2016 року, з якого у подальшому необхідно відштовхуватися для проведення індексації.

Відповідачем Військової частини НОМЕР_2 надано до суду відзив та наголошено на безпідставність позовних вимог, оскільки у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України - не було. Видатки на індексацію грошового забезпечення до затверджених зведених фондів грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2016-2017 роки, не були включені. Матеріали позовної заяви не містять доказів оскарження звільнення позивача та/або наказу про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, а відтак станом на момент прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_2 про виключення зі списків особового складу військової частини позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків. Таким чином, командир військової частини НОМЕР_2 діяв відповідно до вимог чинного законодавства та дії командира військової частини НОМЕР_2 не є протиправними, як це зазначає позивач. Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року. Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 року і включно до 01.03.2018 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Власне, саме на цьому наголошує позивач, зазначаючи, що оскільки розмір його окладу за посадою залишався на тому ж рівні, то індексацію потрібно нарахувати і виплатити за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом наказу начальника Головнокомандувача Збройних Сил України від 26 жовтня 2020 року № 349 (по особовому складу) звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) полковника ОСОБА_1 , начальника бронетанкової служби озброєння логістики Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Відповідно до витягу з наказу начальника Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.02.2021 року № 24, наказано, зокрема:

Полковника ОСОБА_1 , колишнього начальника бронетанкової служби озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26 жовтня 2020 року № 349 з військової служби у запас за підпунктом г пункту 2 частини 5 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) статті 26 Закону України Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з правом носіння військової форми одягу, та вважати таким, що вибув для зарахування на військовий облік до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

З 10 лютого 2021 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , зняти з усіх видів забезпечення.

Вислуга років у Збройних Сил України становить: календарна - 26 років, 06 місяці, 09 днів, пільгова - 01 року, 06 місяців, 02 дні, загальна - 28 років, 11 днів.

Виплатити надбавку за особливості проходження служби за період з 01 по 10 лютого 2021 року у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Виплатити премію за період з 01 по 10 лютого 2021 року у розмірі 35% від посадового окладу.

Виплатити надбавку у розмірі 15% від посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01 по 10 лютого 2021 року.

Відповідно до статті 16-2 Закону України Про відпустки та пункту 14 статті 10-1 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, розділу XXXI пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, виплатити грошову компенсацію за 84 (вісімдесят чотири) доби невикористаної додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2015-2020 роки, у розмірі 75 980 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 52 копійки.

Виплатити відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 26 календарних років у розмірі 352 764 (триста п`ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 75 копійок.

Відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 67347 (шістдесят сім тисяч триста сорок сім) гривень 46 копійок.

Відповідно до змісту довідки Національного університету оброни України імені Івана Черняховського від 20.05.2021 № 182/3/607, з вересня 2008 року по липень 2010 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація за період з 01.09.2008-31.07.2010 року - базовий місяць січень 2008 року.
З архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 5/657 від 11.11.2020 року вбачається, що за період з жовтня 2010 - липень 2011 року не нараховувалась позивачу індексація грошового забезпечення.

Зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2021 №249 вбачається, зокрема, що у лютому-січні 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась.

Листом від 20.04.2021 року № 1178 Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто звернення щодо виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 05 травня 2017 року по 10 лютого 2021 року. З зазначеного питання повідомлено, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась до окремого розпорядження, а, отже, за вказаний період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. Крім того, повідомлено, що, у зв`язку з набранням чинності з 01 березня 2018 року Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», значення індексу споживчих цін за березень 2018 року становить 1 (або 100%).

Листом від 23.04.2021 №4/358 Військова частина НОМЕР_4 на звернення позивача повідомлено, що на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 року №248/3/1/1150, щодо збільшення в 2016 році розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, Директором Департаменту фінансів 04.01.2016 року за вихідним №248/3/9/1/2 до військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України доведено роз`яснення щодо механізму виплати у січні 2016 року грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовцям та індексації грошового забезпечення. У зв`язку із суттєвим підвищенням грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за рахунок збільшення розміру премії та внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, (зі змінами) Департаментом фінансів Міністерства оборони України надано вказівку командирам військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Відповідно до статті 5 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення являється Державний бюджет України. Відповідно до пункту 1.9 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України грошове забезпечення, у тому числі і індексація, виплачуються в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення. Під час здійснення планування фонду грошового забезпечення військовослужбовцям на 2016-2018 роки, у зв`язку із значним підвищенням з січня 2016 року грошового забезпечення та відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення після такого підвищення Міністерством оборони України до фонду грошового забезпечення виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця на ці роки не закладалась відповідно не здійснювалась фінансування такої виплати. Таким чином, у зв`язку із відсутністю механізму нарахування індексації після підвищення грошового забезпечення, відсутністю кошторису у військової частини на здійснення таких виплат, підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року, були відсутні.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з урахуванням наступного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Частинами 1-4 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно з статтею 2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації визначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (в редакції від 29.01.2014 року) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 р. № 77 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 і від 9 грудня 2015 р. № 1013" в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, цифри "101" замінено цифрами "103".

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Твердження відповідача, що відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, суд вважає необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", на яку посилається відповідач, не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17 (адміністративне провадження №К/9901/50622/18).

Також посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації, суд вважає безпідставними, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Таким чином, суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Як зазначалось вище, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок № 1078.

Згідно п. 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Позивач зазначає, що базовий місяць для нарахування індексації є саме січень 2008 року, оскільки п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.07.2007 року, яка набрала чинності 01.01.2008 року, затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних ставок), тобто, зокрема, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. Цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Проте, коли настане право на індексацію грошового забезпечення, а також яким буде коефіцієнт поточної індексації, залежить від розміру приросту індексу споживчих цін.

Як з`ясовано судом, та вбачається зі змісту довідки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 20.05.2021 № 182/3/607, з вересня 2008 року по липень 2010 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація за період з 01.09.2008-31.07.2010 року, базовий місяць - січень 2008 року.
З архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 5/657 від 11.11.2020 року вбачається, що за період з жовтня 2010 - липень 2011 року не нараховувалась позивачу індексація грошового забезпечення.
Зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2021 №249 вбачається, зокрема, що у лютому-січні 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась.
Листом від 20.04.2021 року № 1178 Військовою частиною розглянуто звернення щодо виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 05 травня 2017 року по 10 лютого 2021 року. З зазначеного питання повідомлено, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась до окремого розпорядження, а, отже, за вказаний період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. Крім того, повідомлено, що, у зв`язку з набранням чинності з 01 березня 2018 року Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня1 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», значення індексу споживчих цін за березень 2018 року становить 1 (або 100%).

Листом від 23.04.2021 №4/358 Військова частина НОМЕР_4 на звернення позивача повідомлено, що на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 року №248/3/1/1150, щодо збільшення в 2016 році розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, Директором Департаменту фінансів 04.01.2016 року за вихідним №248/3/9/1/2 до військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України доведено роз`яснення щодо механізму виплати у січні 2016 року грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовцям та індексації грошового забезпечення. У зв`язку із суттєвим підвищенням грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за рахунок збільшення розміру премії та внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, (зі змінами) Департаментом фінансів Міністерства оборони України надано вказівку командирам військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Відповідно до статті 5 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення являється Державний бюджет України. Відповідно до пункту 1.9 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України грошове забезпечення, у тому числі і індексація, виплачуються в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення. Під час здійснення планування фонду грошового забезпечення військовослужбовцям на 2016-2018 роки, у зв`язку із значним підвищенням з січня 2016 року грошового забезпечення та відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення після такого підвищення Міністерством оборони України до фонду грошового забезпечення виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця на ці роки не закладалась відповідно не здійснювалась фінансування такої виплати. Таким чином, у зв`язку із відсутністю механізму нарахування індексації після підвищення грошового забезпечення, відсутністю кошторису у військової частини на здійснення таких виплат підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року не було.

Так, суд звертає увагу на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у п.23 рішення у справі Сук проти України від 10.03.2011 року, заява №10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, з урахуванням наведеного, суд акцентує, що не нарахування відповідачем індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі порушує право позивача на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача протиправно порушені діями відповідача стосовно не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в спірний період.

Зокрема, згідно послужного списку позивача, він проходив військову службу з 28.03.2017 у Військовій частині НОМЕР_2 , а до цього проходив військову службу в інших військових частинах, які, на відміну від Військової частини НОМЕР_2 , не перебували на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

Отже, на думку суду, Військовою частиною НОМЕР_1 не було допущено протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у спірний період, оскільки остання не може нести відповідальність за дії інших військових частин, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплаченої суми індексації; визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року до Військової частини НОМЕР_1 , є передчасними, та відповідно задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом: визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації; визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки саме такий спосіб відновлення порушеного права позивача, на думку суду, є ефективним.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 2 ч. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) та Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2008 по 31.12.2015 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації.

4. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 13.12.2021року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці у період часу з 15.11.2021р. по 03.12.2021р., включно.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) та Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково

13.12.21р.