Справа № 640/31784/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Єгорової Н.М., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути податковий борг в сумі 404 269,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України податковий борг на загальну суму 319 469 (триста дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки від 13.11.2020 №28011/9/26-15-13-03-16 у ОСОБА_1 наявний податковий борг на загальну суму 404 269,00 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 05.10.2017 №, №1, №, №, №, №, від 25.06.2019 №, №, №, №, №, від 31.07.2019 №, №, №, №, №, №, №, від 05.08.2019 №, №, №, №, №1.

13.12.2017 контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" №125082-17, яка скерована відповідачу за місцем реєстрації, однак поштовий конверт повернувся із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

З огляду на те, що відповідачем не сплачуються визначені контролюючим органом суми податкових зобов`язань, згідно вказаних вище податкових повідомлень-рішень, останній звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

З метою погашення податкового боргу, контролюючим органом було вжито заходів, передбачених статтею 59 ПК України, а саме, сформовано 13.12.2017 №125082-17 податкову вимогу форми "Ф" №125082-17, яка скерована відповідачу за місцем реєстрації, однак поштовий конверт повернувся із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Досліджуючи матеріали адміністративної справи судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 05.10.2017 №, №1, №, №, №, №, від 25.06.2019 №, №, №, №, №, від 31.07.2019 №, №, №, №, №, №, № є належним чином врученими, адже скеровані відповідачу за місцем його реєстрації.

Втім, податкові повідомлення-рішення від 05.08.2019 №, №, №, №, №1 не можуть бути визнані судом, як належним чином вручені, адже на конверті адреса відповідача не відповідає адресі місця реєстрації, а саме відмінним є номер квартири. Контролюючим органом вказано квартиру № 276 , у той час коли вірним номером квартири є № 176 .

Таким чином, суд вважає, що суми застосованих штрафних санкції за податковими повідомленнями-рішення від 05.08.2019 №, №, №, №, №1 на загальну суму 84 800,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, адже відсутні належні та достатні докази вручення вказаних податкових повідомлень-рішень.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 319 469 грн., оскільки матеріалами справи підтверджено факт належного вручення податкових повідомлень-рішень від 05.10.2017 №, №1, №, №, №, №, від 25.06.2019 №, №, №, №, №, від 31.07.2019 №, №, №, №, №, №, № та податкової вимоги форми "Ф" №125082-17 від 13.12.2017.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем, зобов`язань, визначених контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями та/або доказів їх оскарження в судовому порядку, як і доказів оскарження вказаної вище вимоги.

Положеннями пункту 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В пункті 95.3 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Н.М.Єгорова

суддя В.В.Файдюк