Справа № 160/10062/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/10062/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,
за участю секретаря судового засідання Солодкова К.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по виконанню судового рішення

у адміністративній справі № 160/10062/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року було прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року у справі № 160/10062/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким частково задовольнивши позовну заяву ОСОБА_1 , суд визнав протиправною оформлену листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.06.2019 № 2820/03.20-26 відмову у нарахуванні пенсії за заявою ОСОБА_1 від 24.05.2019 року, а також визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 14 від 04.09.2019 про призначення пенсії ОСОБА_1 на умовах статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 01.07.2019 року, і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) з 24.05.2019 відповідно до ч.2 ст.59 і ч.1 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначену ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржено позивачем по справі з підстав непогодження із розрахунками, які приведені у звіті Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року у справі № 160/10062/19 та прийняті до уваги судом, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у прийнятті поданого відповідачем по справі Звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року у справі № 160/10062/19.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно погодився з позицією відповідача по справі про правильність застосування при розрахунку належної йому до сплати пенсії середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2006 рік, що складає суму у розмірі 928,81 грн.. Вказує, що зазначена позиція суду суперечить положенням ст.43, ч.1 ст.59 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п.7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 р №1210 і Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ від 02.11.2006 року № 1522, а також не узгоджується з інформацією, що міститься у доданих ним до позовної заяви копіях архівних довідок про заробітну плату, виданих архівним відділом Міністерства оборони Російської Федерації від 20.05.2013 року №765, і про грошове забезпечення на період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 22.08.2016 року №6562, та у виданій 17.07.2020 року Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Вважає, що у наведеній частині дії відповідача суперечить, але це уваги

Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції взагалі не звернув уваги на його доводи про безпідставність дій відповідача, який під час розрахунку належної йому до сплати пенсії вираховував на кожен окремий місяць суму середнього грошового забезпечення за основним місцем роботи, хоча в довідках про розмір грошового забезпечення розмір грошового забезпечення за кожен місяць, починаючи с листопада 1983 року по жовтень 1988 року вже був зазначений. Як приклад апелянт посилається на постанову Верхового Суду України від 25.11.2014 у справі № 21-322а14 (№ рішення в ЄДРСР 42010782), де Верховний суд України посилаючись на п.24 Порядку вказував на те, що органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Одночасно, в апеляційній скарзі позивачем було приведено самостійно зроблений ним розрахунок з врахуванням усіх частин його грошового забезпечення, та акцентовано увагу на тому, що середній сумарний коефіцієнт його заробітної плати має становити не на рівні 3,77095, як це визначив відповідач під час обчислення його пенсії, а на рівні 14,90, що узгоджується з положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пунктам 7, 8, 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 р № 1210.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, пенсійний орган наголошує, що розрахунок пенсії позивача здійснювався відповідно до вимог ч.1 ст.54, ч.2 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пунктів 7,8,9 Порядку №1210, і з чітким дотриманням вимог окремої ухвали суду при її виконанні. Вказане детально викладено у поданому Головним управлінням до суду Звіті про виконання судового рішення, а суд першої інстанції в свою чергу перевіривши усі обставини, обґрунтовано прийняв Звіт відповідача, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Позивач у відповіді на відзив відповідача наполягає, що поданий відповідачем звіт про призначення пенсії не відповідає дійсності, оскільки при розрахунку пенсії відповідач обчислював її розмір виходячи з мінімальної заробітної плати - 4173,00 грн. та коефіцієнту заробітної плати 2.67127 (що підтверджується копією листа відповідача на його звернення від 04.08.2021), але навмисно не враховував довідки про заробітну плату/грошове забезпечення за основним місцем роботи і видану 17 липня 2020 йому довідку про грошове забезпечення на момент призначення пенсії. При цьому, позивач переконаний у неправильності використаного відповідачем методу розрахунку його заробітної плати (грошового забезпечення) за основним місцем роботи, без урахування поданих ним довідок №765 від 20.05.2013 і №6562 від 22.08.2016, які підтверджують, що коефіцієнт його заробітної плати в зоні відчуження і заробітної плати за основним місцем роботи дорівнює 14.90 (Кзср).

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність їх правової оцінки та застосування норм матеріального і процесуального права, судовою колегією не встановлено підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного

Як вбачається з матеріалів справи, що предметом розгляду суду першої інстанції була перевірка виконання пенсійним органом зобов`язань, покладених на нього судом: за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.09.2020 року - щодо здійснення у місячний строк з дня отримання окремої ухвали суду від 20.10.2020 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) починаючи з 24.05.2019 року відповідно ч.1 ст.54, ч.2 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII з відповідними змінами (далі по тексту Закон № 796-XII); та за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 було винесено ухвалу суду від 26.04.2021 року, якою заявнику відмовлено у задоволені вимог про накладення на пенсійний орган штрафу за невиконання окремої ухвали суду від 20.10.2020 року в адміністративній справі №160/10062/19, та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нового строку для подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді про виконання рішення суду в адміністративній справі №160/10062/19 у 30-денний строк з дня постановлення цієї ухвали.

Апеляційним судом встановлено, що під час перевірки направленого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду Звіту про виконання судового рішення по справі №160/10062/19, судом першої інстанції за його змістом з`ясовано, що відповідачем виконано в повному обсязі зобов`язання вчинити певні дії, але у той же час виходячи з приписів п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі Закону № 1058), пенсійним органом визнано правильним виплачувати позивачу пенсію у раніше встановленому при призначенні (з 24.05.2019 року) пенсії розмірі, обчисленому відповідно до рішення суду та згідно п.9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки при розрахунку середньомісячного заробітку позивача за роботу в зоні відчуження виходячи від грошового забезпечення приводить до зменшення розміру пенсії позивача, що є меншим 5-ти кратного розміру мінімальної заробітної плати (11765,21 грн), з якої раніше вже було вже розраховано пенсію позивача.

Перевіряючи наведені у попередньому абзаці доводи пенсійного органу, судом першої інстанції детально досліджувалися наведені у Звіті розрахунки пенсії позивача, що були здійснені пенсійним органом на виконання окремої ували суду і відповідно до ч.1 ст.54, ч.2 ст.59 Закону № 796-XII та згідно пп.7, 8, 9 Порядку №1210.

Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що обчислення грошового забезпечення для розрахунку пенсії ОСОБА_1 проводилося відповідачем у розмірі відшкодування фактичних збитків в порядку передбаченому для ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії із числа військовослужбовців, тобто виходячи із його посадового окладу та окладу за військове звання. При цьому надбавка за вислугу років враховувалася тільки при визначенні збереженого грошового забезпечення ОСОБА_1 за основним місцем його служби з урахуванням довідки Міністерства борони Російської Федерації від 27.11.2014 року №704/5//пр-337 (за змістом якої ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків ядерних аварій на об`єктах Тихоокеанського флоту та не приймав участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), а також довідки Дніпропетровського військового комісаріату від 22.08.2016 №6502 (за змістом якої ОСОБА_1 проходив службу в м. П-Камчатський-51 з 23.10.1985 до 28.12.1985, з 29.04.1986 по 02.07.1986, з 25.05.1987 по 02.08.1987 за місцем служби в/ч НОМЕР_1 командиром групи перезарядки комплексу перезарядки реакторів у званні капітан-лейтенант з посадовим окладом 160 крб, окладом за військове звання 140 крб, надбавкою за вислугою років 75 крб.), а для розрахунку заробітної плати використовувалися повні місяці травня 1986 року та червня і липня 1987 року.

За результатом наведених у Звіті відповідача розрахунків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дійсно середньомісячний заробіток позивача, розрахований за роботу в зоні відчуження та від грошового забезпечення, є меншим пятикратного розміру заробітної плати з якої вже розраховано пенсію позивачу, і відповідно, факт залишення пенсійним органом розміру пенсії позивача в раніше встановленому розмірі, що складає 10311,79 грн., є правомірним та узгоджується з приписами п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, яка прописує, що якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що вказаний звіт про виконання рішення від 20.11.2019 року у справі №160/10062/19 має бути прийнятий судом, оскільки відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення від 20.11.2019 року, і доцільність встановлення пенсійному органу нового строку для подачі звіту відсутня.

Судова колегія у повному обсязі погоджується з правовою позицією суду першої інстанції у цій справі та не знаходить підстав для задоволення вимог апелянта про встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду, оскільки з вказаних у ст.382 КАСУ законодавчих положень вбачається, що підставами застосування зазначеної правової норми КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Виходячи з того, що судом першої та апеляційної інстанції за результатом дослідження Звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не встановлено обставин, які б свідчить про невиконання чи неповного виконання судового рішення по справі №160/10062/19, правових підстав для вжиття заходів реагування судового контролю за виконанням судового рішення у цій адміністративній справі не вбачається.

У даному випадку апеляційний суд акцентує увагу на тому, що на теперішній час відповідачем по справі вже виконано як рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року, яким серед іншого Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язувалося призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) з 24.05.2019 відповідно до ч.2 ст.59 і ч.1 ст.54 Закону № 796-XII, так і вимоги Окремої ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області також зобов`язувалося здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) відповідно ч.1 ст.54, ч.2 ст.59 Закону № 796-XII, враховуючи висновки суду щодо порядку обчислення розміру пенсії в порядку і розмірах, у визначених пунктами 7-9 Порядку № 1210, починаючи з 24.05.2019 року.

Судова колегія не приймає до уваги як підставу для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі переконання апелянта у неправильному розрахунку пенсійним органом розміру його пенсії, оскільки це є лише власне його розуміння того, як саме має бути обчислена його пенсія, але у той же час вимоги ОСОБА_1 стосовно призначення та нарахування йому пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) щомісячно в розмірі 93615,61 грн. і виплати заборгованості з пенсійних виплат за період з 24.05.2019 року по 01.10.2020 року в розмірі 1367945,80 грн. вже були предметом судового розгляду, і в цій частині вимог позивача було відмовлено як рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року, так і Окремою ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року, в якій чітко було зазначено, що такі вимоги не можуть бути задоволені в рамках розгляду заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин та фактів у сукупності, і керуючись вимогами ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по виконанню судового рішення залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник