Справа № 300/4868/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2021 р. справа № 300/4868/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку індексації грошового забезпечення та зобов`язати здійснити перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, -
ОСОБА_1 (надалі також по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі по тексту також відповідач, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним дії військової частини щодо відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для розрахунку січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину здійснити перерахунок та виплату належної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з урахуванням вже виплаченої суми індексації за вказаний період.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . За спірний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексації його грошового забезпечення, що стало причиною звернення із відповідною позовною заявою до суду. На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №300/1424/21 відповідачем нараховано та виплачено позивачу 1 339,95 гривень індексації грошового забезпечення, про що видано довідку №50/41-1377 від 25.08.2021. Втім, як вважає ОСОБА_1 проведений відповідачем обрахунок розміру такої індексації не відповідає положенням Закону України №1282-ХІІ від 03.07.1991 "Про індексацію грошових доходів" (надалі по тексту також Закон №1282-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (надалі по тексту також Порядок №1078, Постанова №1078), в редакції від 15.12.2015, яка набрала чинності з 01.12.2015. Зокрема, військова частина не нарахувала індексацію за спірний період із застосуванням базового місяця січень 2008 року, як того вимагає правове регулювання пункту 5 Постанови №1078. Зокрема, з 15.12.2015 Порядком №1078 введено в дію ряд новел до правил проведення індексації грошових доходів населення. Якщо раніше, за аргументами позивача, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати (грошового забезпечення) чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових), то після прийняття Кабінетом Міністрів Країни (надалі по тексту також КМУ, Уряд України) 09.12.2015 постанови за №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою внесено зміни до Порядку №1078, місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок чи окладів (пункт 5 Постанови №1078). Тобто, якщо раніше місяць підвищення грошових доходів (базовий місяць) визначався у разі, коли збільшувались розміри заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної їх складової, то після внесення змін тільки у разі, якщо має місце підвищення виключно тарифної ставки чи окладу. Отже, у спірному випадку, починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає такий військовослужбовець.
До 15.12.2015 останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців мало місце з 01.01.2008 відповідно до постанови Уряду України від 07.11.2007 за №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (надалі по тексту також Постанова №1294), дія якої втратила чинність 01.03.2018. Надалі, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, з 01.01.2018 підвищено посадові оклади військовослужбовців. Це, на думку позивача, стало підставою для зміни місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
При цьому, підвищення тарифних ставок (окладів) в період з 01.01.2008 по 28.02.2018, що могло б бути підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося. Таким чином, за переконаннями ОСОБА_1 , базовим місяцем при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є безпосередньо січень 2008 року, місяць в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців. Саме на підставі таких мотивів позивач вважає, що відповідач протиправно не здійснив нарахування і виплату належної йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.
Реагуючи на порушення прав на належний розмір індексації грошового забезпечення, позивач в серпні 2021 року звернувся з відповідною заявою до військової частини із вимогою про необхідність застосування при обчисленні такої індексації базового місяця січень 2008 року. Так як у задоволенні вказаної заяви відповідач відмовив, то позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами, та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.21-22).
Виконуючи ухвалу суду про відкриття провадження у справі, позивач 16.09.2021 подав витребувані судом письмові документи, необхідні для вирішення даного спору (а.с.27-37).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 28.09.2021 за №50/41-1616, який 29.09.2021 надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами (а.с.38-51).
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, представник відповідача виходить із наступного.
В 2021 році ОСОБА_1 вже звертався до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання військову частину нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за цей же період з 01.01.2016 по 28.08.2018. Рішенням суду від 14.07.2021 позов задоволено, на виконання якого військовою частиною нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.
За переконаннями відповідача, при визначенні базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення військовою частиною враховано не тільки постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 за №1013, "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (надалі по тексту також Постанова №1013) щодо встановлення базового місяця у разі підвищення посадових окладів, але й Порядку №1078, із усіма внесеними у нього змінами, які є важливими для вирішення нарахування індексації.
Відповідач покликається на абзац 1 пункту Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №36 від 29.01.2014), за змістом якого у разі підвищення виплат, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, такий місяць вважається базовим при обчисленні індексу цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
В грудні 2015 року до Порядку внесені зміни, якими запроваджено нові єдині підходи для проведення індексації, в тому числі грошового забезпечення (постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 за №1013).
Згідно із приписами пункту 3 Постанови №1013 було передбачено підвищення заробітних плат з грудня 2015 року, а початком обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації доходів громадян з січня 2016 року (а не з 01.01.2008).
За аргументами представника військової частини, в грудні 2015 року на виконання розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» ОСОБА_1 як і іншим військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі.
Відповідач стверджує, що таке підвищення за грудень 2015 року було більшим від розміру індексації грошового забезпечення за вказаний місяць, у зв`язку із чим наступний місяць січень 2016 року став базовим, який і використаний для розрахунку спірного розміру індексації на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №300/1424/21 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Відповідач наполягає, що визначаючи базовий місяць січень 2016 року військовою частиною дотримано положення Постанови №1013 та самого Порядку №1078.
Враховуючи абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №36 від 29.01.2014), зважаючи на зростання в грудні 2015 року грошових доходів позивача внаслідок виплати додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, саме з наступного місяця (січня 2016 року) військовою частиною розпочато здійснення обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
07.10.2021 ОСОБА_1 подав в суд відповідь на відзив, якою заперечив доводи відповідача (а.с.63-65). Зокрема, позивач наполягає на тому, що єдиним правильним способом нарахування індексації грошового забезпечення (з січня 2016 року) є застосування базового місяця січень 2008 року, так як станом на грудень 2015 року (набрання чинності нової редакції Порядку №1078), останньою зміною тарифної ставки/посадового окладу військовослужбовця було саме введення з 01.01.2008 в дію постанови Уряду України від 07.11.2007 за №1294.
Ухвалами суду 05.10.2021, 22.10.2021 і 17.11.2021 у відповідача та Центрального архівного відділу Національної гвардії України витребувано додаткові пояснення і докази, які, на переконання суду, обґрунтовують метод і спосіб обрахунку спірної індексації грошового забезпечення за період з січня 206 року по березень 2018 року (а.с.54-57, 71-72, 91-93).

Виконуючи вимоги коментованих ухвал суду військова частина і Центральний архівний відділ Національної гвардії України 21.10.2021, 26.10.2021, 18.11.2021, 26.11.2021 подала в суд письмові пояснення за №50/41-1733 від 13.10.2021, №956 від 22.10.2021, №965 від 26.10.2021 і №50/41-1985 від 26.11.2021 (а.с.67-70, 80-82, 98-100, 106-123). Відповідач із посиланням на первинні документи бухгалтерського обліку роз`яснив суду про юридичні і фактичні причини обрання (визначення) базового місяця для розрахунку спірної індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по березень 2018 року, а також визначення першого значення "відсотка коефіцієнта індексації з січня 2016 року".

29.10.2021 відповідач подав в суд клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із недотриманням ОСОБА_1 місячного строку звернення до суду, так як правовідносини, що виникли між військовослужбовцем і військовою частиною слід вважати такими, які виникли з приводу проходження і звільнення з публічної служби (а.с.52-53). Після звільнення з військової служби позивачу було достеменно відомо про невиплату йому індексації його грошового забезпечення, наслідком чого було ініціювання в березні 2021 року звернення до суду, яким у справі №300/1424/21 ухвалено 14.07.2021 рішення. І лише 06.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду, ставлячи питання про застосування зовсім іншого базового місяця, на використанні якого заперечує військова частина. Відтак, відповідач вказує на недотримання позивачем строків звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.12.2021 у задоволенні коментованого клопотання представника відповідача відмовлено.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, письмових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.

Як свідчать відомості із копії військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 23.05.2005 ОСОБА_1 в період з 20.06.2006 по 20.06.2019 проходив службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с.29-34).

За позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №300/1424/21 позов задоволено повністю:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (а.с.13-17).

Дане рішення суду набрало законної сили 16.08.2021 (https://reestr.court.gov.ua/Review/98332690).

Позивач у адміністративному позові стверджує, що йому проведено виплату індексацію на виконання коментованого рішення суду, але, на переконання ОСОБА_1 , розмір такої індексації обраховано за помилковим обранням базового місяця.

ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив не вказує конкретну суму отриманої індексації грошового забезпечення.

Звертаючись до суду, позивач надав довідку Військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2021 за №50/41-1377, за змістом якої за спірний період (на виконання рішення суду) нараховано всього індексації в розмірі 1 985,86 гривень, а зі відрахуванням і сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору фактична виплата становила 1 339,95 гривень (а.с.18).

Під час розгляду справа військовою частиною подано довідку (№50/41-1602 від 23.09.2021) про розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, розмір якої (із урахуванням письмових пояснень відповідача від 26.11.2021 за №50/41-1985) відповідає відомостям довідки від 25.08.2021 за №50/41-1377 (а.с.43, 106-107).

ОСОБА_1 не ставить у даній справі питання про неповноту виплати індексації у значенні між нарахованою і виплаченою індексацією за період з 01.01.2016 по 28.03.2018, в тому числі з урахуванням відомостей між довідками відповідача від 25.08.2021 за №50/41-1377 і №50/41-1602 від 23.09.2021). Претензії позивача зводяться до того, що відповідач, нараховуючи і виплачуючи індексацію грошового забезпечення, не вірно визначив формулу обчислення таких виплат, протиправно не застосувавши базовий місяць, яким, на переконання ОСОБА_1 , є січень 2008 року.

У зв`язку із цим, позивач в серпні 2021 року звернулася із заявою (запитом) до командира військової частини, в якому, серед іншого, просив здійснити перерахунок виплаченої індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року (а.с.10-11).

У відповідь відповідач листом за №50/41-1387 від 26.08.2021 повідомив позивача, що рішенням суду у справі №300/1424/20 не було визначено який саме базовий місяць підлягає застосуванню при нарахуванню індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року. А тому, керуючись приписами Постанови №1013 та зважаючи на розпорядження командира Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5, у відповідності до якого в січні 2016 року військовослужбовцям здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі, то січень 2016 року став базовим місяцем для нарахування спірного розміру індексації (а.с.12).

Вважаючи протиправним нарахування і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням базового місяця січня 2016 року, а не січень 2008 року, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на належний розмір власного грошового забезпечення у відносинах публічної (військової) служби із Військовою частиною НОМЕР_1 .

Попри вказані встановлені обставини із письмового пояснення відповідача №50/41-1985 від 26.11.2021, листів Центрального архівного відділу Національної гвардії України №956 від 22.10.2021 і №965 від 26.10.2021, Особової картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 №52 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судом з`ясовано, що в складі грошового забезпечення позивача (до січня 2016 року) мали місце останні зміни, зокрема, на підставі наказів командування №620/06 від 19.10.2015 (№247 від 26.10.2015) в листопаді 2015 року військовослужбовцю збільшено надбавку за вислугу років з 20% до 25% (а.с.80-82, 98-99, 106-108).

В цьому ж місяці (листопад 2015 року) в порівнянні з попереднім (жовтень 2015 року) мало місце збільшення надбавки за особливості проходження служби (а.с.82, 99, 108)

Вказані зміни в грошовому виразі збільшили розмір таких надбавок з 160,00 гривень і 480,00 гривень (в жовтні 2015 року) до 200,00 гривень і 500,00 гривень (в листопаді 2015 року).

Як свідчить відомості із Особової картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 №52 в 2016 році надбавку за вислугу років (25%) в розмірі 200,00 гривень і надбавка за особливості проходження служби в розмірі 500,00 гривень в складі грошового забезпечення позивача виплачувалася щомісячно на постійній основі (зворотній а.с.82, а.с.99, 108).

Вказані обставини співпадають із даними примітки Довідки відповідача за №50/41-1600 від 23.09.2021, поданої в суд на виконання ухвали про відкриття провадження у справі, зокрема, така Довідка, поряд з іншим, містить відомості такого змісту: «* Розмір грошового забезпечення збільшився на суму, що перевищує суму індексації нарахованої відповідно до базового місяця «листопад 2015 року» (а.с.45).

Разом з тим, у Довідці за №50/41-1600 від 23.09.2021 відповідач зафіксував також відомості, за змістом яких: «** Розмір грошового забезпечення збільшився на суму, що перевищує суму індексації нарахованої відповідно до базового місяця «січень 2016 року».

У власних письмових поясненнях військова частина покликається на те, що, виконуючи розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України», ОСОБА_1 як і іншим військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі.

Ухвалою суду від 05.10.2021 (пункти 1.4. і 1.5.) у відповідача витребувано докази на обґрунтування наступних обставин:

- які фактичні і юридичні причини розповсюдження дії розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» на обставини ймовірного нарахування і виплати будь-якої складової грошового забезпечення військовослужбовця національної гвардії саме у грудні 2015 року?

- які докази виконання відповідачем Розпорядження №Р-5 від 04.02.2016 у відношенні до ОСОБА_1 , в тому числі на підтвердження доводів «виплати позивачу в грудні 2015 року постійних (щомісячних) видів грошового забезпечення (чи будь-яких інших, премії) у підвищеному значенні, розмір яких є більшим від розміру індексації грошового забезпечення за вказаний місяць, що був визначений у відношенні до позивача у відповідності до Порядку №1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015»? (а.с.53-57).

Відповідач, отримавши коментовану ухвалу суду (а.с.59, 61), до завершення судового розгляду справи (14.12.2021), витребуванні докази і письмові пояснення так і ненадав.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Зважаючи на вимоги пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Водночас, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За змістом статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).

В свою чергу, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі по тексту також Закон №1282-ХІІ).

Так, статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами статті 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення, як то визначено статтею 4 Закону №1282-XII (в редакції змін згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015), проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу Законів про працю України (надалі по тексту також КЗпП України) зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Згідно частини 2 статті 6 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. В даному випадку такими правилами є Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078 (як зазначено вище, надалі по тексту також Порядок №1078).

У випадку, який досліджується судом в період з листопада 2015 року (в якому мало місце останнє збільшення складової і розміру грошового забезпечення позивача "надбавку за вислугу років" і з 20% до 25%,00 гривень) до грудня 2015 року (в якому на підставі Постанови №1013 внесено з 15.12.2015 зміни до Порядку №1078), так і в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (період нарахування військовою частиною індексації грошового забезпечення із застосуванням "базового місяця" січень 2016 року), мало місце різна за юридичним змістом і відповідно правовим регулюванням визначення Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Так, відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 (в новій редакції Порядку, чинного з 15.12.2015 до 28.02.2018, зміни до якого внесено Постановою №1013) "підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 за №77, які застосовується з 01.01.2016 - в розмірі 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Разом з тим, до 01.01.2016 абзац 2 коментованого пункту 1-1 Порядку №1078 мав наступну редакцію, зокрема: "Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка".

"Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі й грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби" (пунктом 2 Порядку №1078, в редакції після 15.12.2015).

Пунктом 4 Порядку №1078 (в редакції після 15.12.2015) передбачено, що "індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків".

"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу" (абзаци 1-3 пункт 5 Порядку №1078, в редакції після 15.12.2015).

При цьому, за змістом абзацу 1 того ж пункту 5 Порядку №1078 (в редакції до 15.12.2015) було визначено: "У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації."
"Виплата сум індексації грошових доходів" згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078 (в редакції після 15.12.2015) "здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету".

Попри вказане, слід звернути також увагу на зміни редакції наступного питання окремих випадків і умов проведення індексації грошових доходів населення.

Абзацом 3 пункту 5 Порядку №1078 (в редакції до 15.12.2015) визначалося, що "у разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.
Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку".
У такому додатку №4 чітко надано методичне роз`яснення (у формі прикладів) як розраховується "поточна індексація" (обчислення індексу споживчих цін за наростаючим підсумком) та окремо "фіксована величина суми індексації".
Після набрання чинності Постанови №1013, якою з 15.12.2015 внесено зміни до Порядку №1078 вказане вище питання врегульовано абзацами 4, 5 і 6 пункту 5 такого порядку, а саме, "якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4".

Однак , як свідчить додаток 4 (у новій редакції Порядку №1078, дійсного з 15.12.2015) він не містить опису методичних роз`яснень (у формі прикладів) за випадками (умовами обчислення індексації грошових доходів), який визначений у абзацами 4, 5 і 6 пункту 5 такого порядку, а особливо абзацу 6 коментованого пункту.

Тобто, нова редакція додатку 4 розкриває у прикладах тільки порядок проведення обчислення індексації із урахуванням "поточного індексу споживчих цін за наростаючим підсумком" та не містить прикладу про врахування "фіксованої величини суми індексації".

Даний аналіз процитованих положень Порядку №1078 має особливе значення для висновків суду, сформованих нижче по тексту судового рішення в частині вирішення питання щодо правильності і повноти визначення початку обчислення (січень 2016 року) і завершення розрахунку (лютий 2018 року) розміру індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , на які позивач не наполягає та не ставить питання про протиправність у зв`язку із цим нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Повертаючись до правового регулювання спірних правовідносин слід вказати, що порівняння редакцій Порядку №1078 до і після 15.12.2015 свідчить про введення в дію Постановою №1013 із вказаної календарної дати ряд новел та дещо іншої за правим змістом процедури, встановленого Порядком проведення індексації грошових доходів населення, в тому числі і військовослужбовців.

По перше, базовим місяцем до 15.12.2015 вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати (грошового забезпечення) чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових), а після прийняття Уряд України Постанови №1078, - місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок чи окладів (пункт 5 Постанови №1078).

Тобто, якщо раніше місяць підвищення грошових доходів (базовий місяць) визначався у разі, коли збільшувались розміри заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок зростання будь-якої постійної її складової, то після внесення змін тільки у разі, якщо підвищення виключно тарифну ставку чи оклад.

По друге, індексація грошових доходів населення до 01.01.2016 (в тому числі і до 01.12.2015) проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка, а після 01.01.2016 - в розмірі 103 відсотка.

Позивач наполягає на тому, що, у спірному випадку, починаючи з 15.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає такий військовослужбовець, як то визначено пунктом 5 Порядку №1078 в редакції з 15.12.2015.

Дійсно, суд погоджується із доводами позивача про те, що станом на 15.12.2015 (і до цієї дати) останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців мало місце з 01.01.2008 відповідно до Постанови №1294, дія якої втратила чинність 01.03.2018. Надалі, у зв`язку з набранням чинності Постановою №704 з 01.03.2018 підвищено посадові оклади військовослужбовців, шляхом затвердження нової тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Як вважає ОСОБА_1 , підвищення тарифних ставок (окладів) в період з 01.01.2008 по 28.02.2018, що могло б бути підставою для встановлення з січня 2016 року іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося. Відтак, позивач переконана, що базовим місяцем при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 15.12.2015 (01.01.2016) по 28.02.2018 є саме січень 2008 року, який слід визначати за правилами абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078 в новій (зміненій) редакції, яка набрала чинності з 15.12.2015.

Отже, у випадку який перевіряється судом єдиним мотивом позивача, який визначає увесь зміст вимог ОСОБА_1 в частині невірного розрахунку індексації його грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є невірне визначення військовою частиною базового місяця, який слід враховувати у формулу обчислення, починаючи з січня 2016 року.

Позивач вважає таким місяцем січень 2008 року (місяць, в якому, станом на 15.12.2015 та/або 01.01.2016, в останнє Урядом України змінювалася тарифна ставка/оклад військовослужбовця), а відповідач січень 2016 року (місяць, в якому командуванням військової частини нараховано і виплачено додаткові види грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі, що збільшило, привело до зростання грошового доходу ОСОБА_1 без перегляду його мінімального розміру).

Вирішуючи питання, який із базових місяців слід враховувати у спірному випадку (січень 2008 року, листопад 2015 року чи січень 2016 року), а також питання як станом на грудень 2015 року врахувати нову редакцію Порядку №1078 із застосуванням обставин і вихідних даних, що мали місце до набрання з 15.12.2015 чинності Постанови №1013, суд виходить із наступних мотивів.

Спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку (пункт 13 Порядку №1078).

Одним із найскладніших питань, які досить часто виникають у процесі вирішення судових спорів, є питання дії закону в часі. Такі питання можуть мати найрізноманітніші форми, зокрема визначення норми закону, яку слід застосувати до спірних правовідносин, які виникли у минулому, але на момент виникнення спору та/або розгляду справи в суді (тривалості відповідної адміністративної процедури) така норма втратила чинність або була суттєво змінена (шляхом розширення або звуження правомочностей суб`єкта приватного права або суб`єкта публічного права), чи навпаки.

Вирішуючи ці питання, обов`язково необхідно враховувати зміст конституційного принципу незворотності дії закону у часі та негайної дії норми процесуального права, а також аналізувати рішення Конституційного Суду України щодо порядку застосування норми права у часі та вже сформовану практику Верховного Суду із зазначеного питання.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено у пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема: негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Перша форма застосовується у разі, якщо нормативно-правовий акт прийнято на момент виникнення правовідносин та він залишається чинним на час, коли правовідношення припинило своє існування. У випадку, якщо у новоприйнятому нормативно-правовому акті визначено особливий порядок набрання ним чинності, у тому числі визначено перехідний період, під час якого залишаються чинними окремі норми скасованого ним нормативно-правового акта, застосовується ультраактивна форма. Третя форма дії є актуальною у разі прийняття нормативно-правових актів, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На підставі аналізу наведених вище рішень Конституційного Суду України, що містять офіційні тлумачення положень Основного Закону стосовно дії нормативно-правового акта у час, доцільно зробити висновок про те, що судом під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Питання про спосіб застосування конституційного принципу незворотності дії закону у часі вирішується у процесі правозастосовної діяльності судами.

Так, Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі №820/5348/17 сформульовано правові висновки, за змістом яких "розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності".

У контексті застосування принципу незворотності дії закону у часі це означає, що у разі, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акта, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

Переносячи коментовані висновки щодо дії положень нормативно-правового акта в часі до спірного випадку, суд вказує на таке.

Так, Постанова №1013, якою внесено окремі суттєві зміни до Порядку №1078, прийнята Урядом України 09.12.2015, і яка набрала чинності з 15.12.2015. При цьому, пунктом 6 постанові надано зворотної дії в часі, так як ухвалено застосовувати її з 1 грудня 2015 року.

Цими змінами, саме на які посилається ОСОБА_1 , з 15.12.2015 внесено новелу до пункту 5 Порядку №1078, серед яких, місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення безпосередньо тарифних ставок чи окладів.

До вказаної дати (до 15.12.2015) таким місяцем був місяць, якому зростали грошові доходи населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових), без перегляду в сторону збільшення тарифних ставок чи окладів.

Тобто, з 15.12.2015 введено в дію нові правила визначення так званого "базового місяця", значення індексу споживчих цін в якому приймається за 1 або 100.

Особливу увагу у даному випадку слід звернути на те, що положення Постанови №1013 не місять особливих умов застосування нових положень Порядку №1078, введених в дію з 15.12.2015, в тому числі абзацу 1 пункту 5 такого порядку не надано зворотної дії в часі ретроактивної дії.

Поряд з вказаним, пунктом 3 Постанови №1013 встановлено Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Отже, абзацами 1 і 2 пункту 3 Постанови №1013 чітко визначено, що нові правила розрахунку індексації розпочинають діяти з січня 2016 року, а правила розрахунку індексації грошових доходів за грудень 2015 року здійснюються за діючою на цей місяць Порядком №1078.

У суду немає сумнівів, що підвищення тарифних ставок, які визначні у пункті 1 Постанови №1013, не стосуються військовослужбовців.

Одночасно, сторони не заперечують, що з дня набрання чинності Постанови №1013 до 01.03.2018 не мало місце зміна тарифних ставок чи окладів військовослужбовців. А відтак, з даної дати (набрання чинності нового порядку визначення базового місяця для індексації грошових доходів), в тому числі за період з січня 2016 року по березень 2018 року, за правилами нової редакції абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078, не виникло правових підстав визначати місяця, значення індексу споживчих цін в якому приймається за 1 або 100.

Постанова №1013 не надала правової можливості враховувати місяць, в якому мало місце зміна тарифних ставок та/або окладів військовослужбовців, до дня набрання чинності нормативно-правовим актом до 15.12.2015.

Саме такий підхід до застосування нормативно-правого регулювання у спірних правовідносинах застосовано Восьмим апеляційним адміністративним судом при ухваленні постанов від 19.08.2021 у справі №380/2337/21 (провадження №А857/10789/21), від 06.09.2021 у справі №260/504/21 (провадження №А/857/8803/21), від 22.09.2021 у справі №460/804/21 (провадження №А/857/11378/21), від 22.09.2021 у справі №380/2919/21 (провадження №А/857/11680/21), від 10.09.2021 у справі №380/8472/20 (провадження А/857/11386/21), від 30.08.2021 у справі №260/506/21 (провадження №А/857/8848//21).

В таких справах Восьмий апеляційний адміністративний суд сформував наступні висновки:

- "Прийняття підвищення тарифних окладів (стипендій), яке сталося до 15.12.2015 року, за 1 або 100 відсотків порушує таку складову верховенства права, як принцип правової визначеності, та суперечить положенням частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб.

Тому у відповідача були відсутні підстави для обрахунку індексації позивачу січня 2008 року як базового місяця";

- "Натомість висновок суду першої інстанції про встановлення до вказаного періоду базового місяця січня 2008 рок вказує на застосування судом першої інстанції норм право до спірних відносин, що виникли раніше, тобто суд порушив принцип незворотності дії правових норм в часі";

- "При цьому, з огляду на принцип «незворотності дії законів в часі», оскільки станом на 01 грудня 2015 року позивач не перебував у статусі «новопризначеного працівника», відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин пункту 10-2 Порядку №1078 та застосування, як базового місяця, січня 2008 року".

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнати протиправним дії військової частини щодо відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для розрахунку січень 2008 року, а також зобов`язати здійснити перерахунок і виплату належної індексації із застосуванням базового місяця січень 2008 року, суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Незважаючи на такий висновок, суд окремо оцінює застосування відповідачем базового місяця січень 2016 року, на обґрунтування застосування якого військова частина склала Розрахунок спірної індексації, обчислено на виконання рішення суду №300/142/21 від 141.07.2021 (а.с.18).

За змістом Розрахунку від 25.08.2021 за №50/41-1377 всього нараховано індексації в розмірі 1 985,86 гривень, а із відрахуванням і сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору фактична виплата становила 1 339,95 гривень.

Зважаючи на письмове пояснення від 26.11.2021 за №50/41-1985 відповідач в Довідці про виплачену індексацію №50/41-1602 від 23.09.2021 (за період з 01.01.2016 по 28.02.2018), серед іншого, у примітці зазначив (а.с.45):

- : «* Розмір грошового забезпечення збільшився на суму, що перевищує суму індексації нарахованої відповідно до базового місяця «листопад 2015 року»;

- «** Розмір грошового забезпечення збільшився на суму, що перевищує суму індексації нарахованої відповідно до базового місяця «січень 2016 року».

Відповідач в ході розгляду справи доводив до відома суду, що зважаючи на збільшення в січні 2016 року додаткових видів грошового забезпечення (за грудень 2015 року), що перевищало суму індексації нарахованої в цей період, базовим місяцем визначено «січень 2016 року».

Відтак, на переконання військової частини, перший місяць такого розрахунку з січня 2016 року "коефіцієнт індексу у відсотках" визначений в значенні "0,0%", який і використаний при визначенні суми індексації за цей місяць в розмірі "0,00 гривень" із прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1 378,00 гривень.

На далі, починаючи з червня 2016 року, відштовхуючись від "відсотку коефіцієнта індексації" (величина приросту індексу споживчих цін) в числовому значенні "4,1%", такий коефіцієнт в наростаючому порядку з грудня 2016 року змінюється на "8,4%", з березня 2017 року на "12,5%", з червня 2017 року на "16,6%", а грудні 2017 року такий коефіцієнт склав значення "3,2%".

З урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 число вказаних вище календарних місяців періоду обчислення індексації (1 378,00 гривень, 1 450,00 гривень, 1 600,00 гривень, 1 684,00 гривень, 1 762,00 гривень) відповідачем із урахуванням "відсотку коефіцієнта індексації" визначено такі суми індексації 59,45 гривень, 134,40 гривень, 200,00 гривень, 210,50 гривень, 279,54 гривень і 56,38 гривень.

Перевіряючи перше значення "відсотку коефіцієнта індексації" в числовому виразі "0,00%", застосованого військовою частиною з січня 2016 року, як першого місяця спірного нарахування індексації, суд не може погодитися і вважати вірним визначення відповідачем "відсотку коефіцієнта індексації" як "поточної індексації" (обчислення індексу споживчих цін за наростаючим підсумком).

Є очевидним, що у відношенні до військовослужбовців питання правильності визначення індексації грошового забезпечення за січень 2016 року, залишилося не врегульованим належним чином.

А тому, зважаючи на принцип "розпочатий процес реалізації права повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом", а також зважаючи на те, що абзац 1 пункту 3 Постанови №1013 не визначено у грудні 2015 року інший процедуру розрахунку індексації, ніж та, що діяла до 01.01.2016, суд вважає достатньо справедливим і пропорційним застосування в січні 2016 року першого значення "відсотку коефіцієнта індексації"/"розміру поточної індексації" (для обчислення індексу споживчих цін за наростаючим підсумком) саме редакцію абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078, яка була чинна до набрання з 15.12.2015 чинності Постанови №1013.

У спірному випадку "відсоток коефіцієнта індексації" мав обчислюватися з листопада 2015 року по січень 2016 року, а базовим місяцем для його розрахунку мав бути саме листопад 2014 року, як місяць в якому у складі грошового забезпечення ОСОБА_1 відбулося збільшення надбавку за вислугу років з 20% до 25% на підставі наказів командування №620/06 від 19.10.2015 (№247 від 26.10.2015).

Саме такий розрахунок і визначення базового місяця, зважаючи на правове регулювання і фактичні обставини, суд вважає правомірним.

В протилежному випадку, беручи за основу принцип "незворотності дії нормативно-правового акта у часі", враховуючи те, що Уряд України залишив без конкретних відповідей питання визначення для військовослужбовців з січня 2016 року порядку обчислення індексації їх грошового забезпечення, зважаючи на те, що введені з грудня 2015 року пунктом 1 Постанови №1013 підвищення тарифних розрядів і окладів не стосувалося військовослужбовців, то "відсоток коефіцієнта індексації"/"розмір поточної індексації" (для обчислення індексу споживчих цін за наростаючим підсумком) повинен становити 0,00%.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Постанови №1013 Міністерство внутрішніх справ України (якому підпорядковувалася Національна гвардія України) у межах передбачених коштів державного бюджету та власних коштів зобов`язане було вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі (поточної і фіксованої) для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

У відзиві на позов і власних письмових поясненнях військова частина покликається на абзац 2 пункт 3 Постанови №1013, за змістом якої для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до нового Порядку №1078, дія положень якого в тому числі поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України.

Як стверджує представник відповідача, на виконання вимог пункту 3 Постанови №1013 та відповідно до розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України», ОСОБА_1 як і іншим військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі.

Саме у зв`язку із тим, що виплата підвищення мала місце в січні 2016 року відповідач за основу встановив базовий місяць січень 2016 року.

Надаючи правову оцінку таким доводам представника військової частини, суд виходить із наступних мотивів.

По перше, безпосередній огляд і вивчення поданого відповідачем розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» свідчить, що ним з 1 січня 2016 року встановлено нові розміри щомісячного преміювання і щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця.

Дане розпорядження не прийнятий на виконання пункту 3 Постанови №1013, а також у останньому не має згадки про виплату додаткових видів грошового забезпечення (премії і винагороди) у підвищеному розмірі саме за грудень 2015 року.

По друге, зважаючи на те, що такий розпорядчий документ виданий Національною гвардією України 04 лютого 2016 року, то його правове регулювання попадає під нову редакцію Порядку №1078, яка набрала чинності з 15.12.2015, у відповідності до якої вплив на проведення чи не проведення індексації мають тільки рішення про підвищення тарифних окладів, а не премій і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця.

По третє, як слідує з Особової картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 №52 премія в підвищеному розмірі 3 885,00 гривень (в порівнянні із 1 480,00 гривень, виплата якої мала місце з 01.11.2015 у листопаді і грудні 2015 року) здійснено саме з 01.01.2016 (а.с.99, 108).

Окрім цього, як зазначено в описовій частині даного рішення, ухвалою суду від 05.10.2021 (пункти 1.4. і 1.5.) у відповідача витребувано докази на обґрунтування наступних обставин:

- які фактичні і юридичні причини розповсюдження дії розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 за №Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» на обставини ймовірного нарахування і виплати будь-якої складової грошового забезпечення військовослужбовця національної гвардії саме у грудні 2015 року?

- які докази виконання відповідачем Розпорядження №Р-5 від 04.02.2016 у відношенні до ОСОБА_1 , в тому числі на підтвердження доводів «виплати позивачу в грудні 2015 року постійних (щомісячних) видів грошового забезпечення (чи будь-яких інших, премії) у підвищеному значенні, розмір яких є більшим від розміру індексації грошового забезпечення за вказаний місяць, що був визначений у відношенні до позивача у відповідності до Порядку №1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015»? (а.с.53-57).

Втім, відповідач, отримавши коментовану ухвалу суду (а.с.59, 61), до завершення судового розгляду справи (14.12.2021), витребуванні докази і письмові пояснення так і не надав.

У суду відсутні відомості про виконання Міністерством внутрішніх справ України і Національної гвардії України абзацу 1 пункту 3 Постанови №1013.

У зв`язку із чим, відступні у спірному випадку правові підстави для застосування положень абзацу 2 пункту 3 Постанови №1013 в частині вимог: "для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку №1078".

Натомість, із письмового пояснення відповідача №50/41-1985 від 26.11.2021, листів Центрального архівного відділу Національної гвардії України №956 від 22.10.2021 і №965 від 26.10.2021, Особової картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 №52 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судом з`ясовано, що в складі грошового забезпечення позивача (до січня 2016 року) мали місце останні зміни, зокрема, на підставі наказів командування №620/06 від 19.10.2015 (№247 від 26.10.2015) в листопаді 2015 року військовослужбовцю збільшено надбавку за вислугу років з 20% до 25% (а.с.80-82, 98-99, 106-108).

В цьому ж місяці (листопад 2015 року) в порівнянні з попереднім (жовтень 2015 року) мало місце зростання розміру надбавки за особливості проходження служби (а.с.82, 99, 108)

Вказані зміни в грошовому виразі збільшили розмір таких надбавок з 160,00 гривень і 480,00 гривень (в жовтні 2015 року) до 200,00 гривень і 500,00 гривень (в листопаді 2015 року).

Як свідчить відомості із Особової картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 №52 в 2016 році надбавку за вислугу років (25%) в розмірі 200,00 гривень і надбавка за особливості проходження служби в розмірі 500,00 гривень в складі грошового забезпечення позивача виплачувалася щомісячно на постійній основі (зворотній а.с.82, а.с.99, 108).

З урахуванням вказаного базовим місяцем у спірному випадку суд вважає саме листопад 2015 року, а не січень 2016 року.

Більше того, за змістом Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2021 за №50/41-1377 про склад і розмір нарахованої індексації (а.с.18), відповідачем в серпні 2017 року і січні 2018 року встановлено "відсоток коефіцієнта індексації" в числовому значенні "0,0%", як такий що, у відповідності до відзиву на позов (зворотній бік а.с.43), визначений на виконання пункту 5 Порядку №1078, та у відповідності до якого базовим місяцем для індексації заробітної плати вважається місяць, у якому було здійснено підвищення тарифних ставок (окладів).

При цьому, Довідка відповідача про нараховане грошове забезпечення позивача №50/41-1601 від 23.09.2021 (за період з 01.01.2017 по 28.02.2018) містить такі відомості (а.с.46):

- в серпні 2017 року збільшення грошового забезпечення мало місце за рахунок допомоги на оздоровлення в сумі 5 385,00 гривень та премії з 3 885,00 гривень (виплаченої в липні 2017 року) до 4 255,00 гривень;

- в січні 2018 року збільшення грошового забезпечення відбулося внаслідок виплати в більшому розмірі премії з 4 285,00 гривень (за грудень 2017 року) до 8 510,00 гривень.

Суд констатує, що такі виплати в складі грошового забезпечення не є тими складовими заробітку, з настанням яких положення пункту 5 Порядку №1078 пов`язує зміну базового місяця для індексації заробітної плати, так як такими змінами є виключно підвищення тарифних ставок (окладів).

Однак коментовані обставини не порушені ОСОБА_1 у адміністративному позові, не є підставою, предметом оскарження і перевірки, відтак, в силу вимог частини 1 статті 9 КАС України, не підлягає дослідженню та вирішенню по суті.

Так як строки давності звернення до суду у правовідносинах стягнення індексації заробітку не застосовуються, ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду із відповідним позовом, якщо вважатиме, що такі права в такій частині підлягатимуть захисту і відновленню.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про не обґрунтованість адміністративного позову, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, та відсутність в матеріалах справи доказів понесення сторонами будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;
відповідач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код юридичної особи 14323422), вул. Чорновола, 161, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.