Справа № 400/6529/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р. № 400/6529/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відмові зарахування до страхового стажу періоду роботи у АТ Магазин №141 з 05.11.1996 р. по 01.08.2000 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу період роботи у АТ Магазин №141 з 05.11.1996 р. по 01.08.2000 роки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про розрахунок трудового стажу на підставі даних, зазначених у її трудовій книжці, та який буде зарахований пенсійним органом під час призначення пенсії за віком. Однак, відповідач у своєму листі від 20.01.2021 року № 443-77/3-02/8-1400/21 повідомив про те, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 1 місяць 26 днів. Також відповідач зазначив, що роботодавець АТ магазин №141 не подавав відомості про фізичних осіб, тому інформація за період з 01.01.1998 року відсутня реєстр застрахованих осіб. Позивач вважає такі дії протиправними та такими що суперечать нормам діючого законодавства, так як її трудова книжка оформлена відповідно до вимог чинного законодавства, тому й звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою від 17.08.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/6529/21 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ст. 262 КАС України.

Вказаною ухвалою суд клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задовольнив та звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви в адміністративній справі №400/6529/21.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач звернулася із заявою про розрахунок трудового стажу в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якій просила здійснити прорахунок страхового стажу та дату виходу на пенсію та надати ро`яснення щодо вилучення періоду роботи з 05.11.1996 року по 01.08.2000 року в АТ "Магазин №141" з реєстру застрахованих осіб. З огляду на те, що позивач з офіційною заявою встановленого зразка до пенсійного органу не звертався, його звернення було розглянуто у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» і за результатами розгляду надано відповідну відповідь.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із зверненням, в якому просила зробити розрахунок трудового стажу.

За результатами розгляду вказаного звернення відповідачем у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» надано відповідь від 20.01.2021 року № 443-77/3-02/8-1400/21, в якій роз`яснено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 1 місяць 26 днів.

Крім того, зазначено, що роботодавець АТ магазин №141 не подавав відомості про фізичних осіб, тому інформація за період з 01.01.1998 року відсутня реєстр застрахованих осіб.

Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, позивач звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 26 Закону визначено умови призначення пенсії за віком.

Абзацом першим вказаної статті визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Частиною 1 ст. 44 Закону 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Відповідно до п. 1.7 цього Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно пункту 4.1 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, Порядком № 22-1 затверджено зразок заяви для призначення пенсії (додаток 3).

При цьому, суд зазначає, що у разі відмови пенсійного органу у прийнятті документів для розгляду, зокрема, щодо призначення пенсії за віком, то особа, яка претендує на призначення такої пенсії, має право подати письмову заяву у довільній формі із зазначенням інформації, визначеної у заяві встановленого зразка, та з викладенням прохання саме про призначення відповідної пенсії і додаванням передбачених Порядком документів. Такі документи можуть бути подані до органу Пенсійного фонду як особисто, так і засобами поштового або електронного зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 06.01.2021 року звернулася до відповідача із заявою із проханням про здійснення розрахунку трудового стажу, а не призначення пенсії за віком.

Тому, відповідачем на звернення позивача від 06.01.2021 року було надано відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян», яка оформлена листом від 20.01.2021 року № 443-77/3-02/8-1400/21. Крім того, означена відповідь містить посилання на загальний порядок виникнення права на пенсію.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не отримує пенсію, оскільки не досягла пенсійного віку.

Позивач не зверталася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не приймалося щодо ОСОБА_1 рішень, які обмежують чи порушують права та законні інтереси останнього.

Позовні вимоги пов`язані з незгодою позивача з попереднім розрахунком загального страхового стражу, обрахованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на підставі наданих ОСОБА_1 документів.

Таким чином, відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, прийняття якого передбачено приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не приймалось та жодних дій щодо такої відмови не вчинялось.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З аналізу вказаної норми слідує, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Частиною 2 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Таким чином, обов`язковою умовою правового захисту у суді є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи в сфері публічних правовідносин, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване у спеціальних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитися щодо наявності у особи, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд звертає увагу, що з`ясування питання порушених прав, свобод чи інтересів позивачів передує розгляду питання щодо правомірності (законності) рішення, яке оскаржується. Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивачів є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року в адміністративній справі № 826/4406/16 та від 15 серпня 2019 року в адміністративній справі № 1340/4630/18.

Суд зазначає, що позивачем не наведено обставини, які свідчать про реальне порушення її прав з боку відповідача.

При цьому суд не може власним рішенням втручатися у дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України за умови, коли особою рішення, прийняття якого входить до функцій суб`єкта владних повноважень, не оскаржується і таке рішення відповідним суб`єктом попередньо не приймалося.

Суд звертає увагу позивача на те, що лише після розгляду відповідачем по суті його заяви саме про призначення пенсії за віком, поданої у відповідності до вищенаведеного Порядку, та прийняття відповідного рішення або вчинення дій, які будуть свідчити про відмову у призначенні такої пенсії, можуть бути порушені його права та інтереси, що з`явиться підставою для звернення до суду за їх захистом.

Тобто, спір щодо незарахування стажу роботи позивача може бути розглянуто виключно після звернення особи із заявою про призначення пенсії встановленої форми.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікцаійний код 13844159) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відмові зарахування до страхового стажу періоду роботи у АТ Магазин №141 з 05.11.1996 р. по 01.08.2000 роки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу період роботи у АТ Магазин №141 з 05.11.1996 р. по 01.08.2000 роки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.12.2021 року.

Суддя Г. В. Лебедєва