Справа № 500/4848/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4848/21

08 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Юсипів Х.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-18823-13 від 04.06.2021, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-18823-13 від 04.06.2021.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління ДПС у Тернопільській області відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 31.05.2021 року, вимагає сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску (штрафів, пені) у сумі 35582,30 гривень.

З вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18823-13 від 04.06.2021 року позивач не погоджується у повному обсязі, оскільки дана вимога суперечить законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вважає її протиправною, яка підлягає скасуванню.

Ухвалою від 10.08.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 19.08.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання станом на 04.01.2013 року за кодом ВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» та взятий на облік ГУ ДПС у Тернопільській області, Тернопільською ДПІ.

Також відомо, що позивач взятий на облік в органах ПФУ станом на 17.12.2010 року за реєстраційним номером 39807.

За неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску, подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, інших відомостей, передбачених Законом № 2464, фізичні особи - підприємці несуть фінансову відповідальність відповідно до статті 25 Закону № 2464 та адміністративну відповідальність відповідно до статті 165.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення терміну його подання, страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до контролюючого органу за місцем обліку.

Виходячи із вищезазначеного відповідач зазначив, що законодавча база сприяє тому, щоб особи які займаються підприємницькою діяльність мали доступ до інформації, яка б сприяла коректному вирішенню питань, які можуть виникати.

Позивачем не було повторно сформовано та подано новий Звіт, а отже, Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020р. форма №Д5 (річна), є чинним.

Станом на 31.07.2021, згідно ІКП у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті єдиного внеску у сумі 35582,30 грн.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 24.09.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 03.11.2021 о 10:00 год.

05 листопада 2021 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання було призначено на 01.12.2021 о 10:45 год.

Ухвалою суду від 01.12.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відкладено розгляд справи на 08.12.2021 о 12:00 год. для ознайомлення з уточненими позовними вимогами.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив в позові відмовити.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання станом на 04.01.2013 року за кодом ВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» та взятий на облік ГУ ДПС у Тернопільській області, Тернопільською ДПІ.

Також відомо, що позивач взятий на облік в органах ПФУ станом на 17.12.2010 року за реєстраційним номером 39807.

Головним Управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області щодо ОСОБА_1 було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 04 червня 2021 року № Ф-18823-13 на суму тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні тридцять копійок (далі - Вимога).

Судом встановлено, що позивач звітність завжди подавав в паперовій формі, а в цей раз Звіт за 2020 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску він вперше подав в електронному вигляді. При подачі звіту в Таблиці 1 позивач помилково замість суми доходу 5 000 (п`ять тисяч) грн. вніс суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., за наступні місяці вересень, жовтень, листопад, грудень, ОСОБА_1 вважає це технічною помилкою. В результаті чого і виник борг. Також суд зазначає, що позивач підприємницької діяльності не здійснює, про що свідчить подана Податкова декларація платника єдиного податку, де чітко видно, що позивач не отримував прибутку.

Оскільки, законодавством не передбачено можливість подати уточнюючий або виправлений Звіт за 2020 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, тому позивач змушений звернутися в суд.

Не погодившись із складеною вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18823-13 від 04.06.2021 податкового органу, позивач вбачає порушення при її формуванні, нарахування недоїмки єдиного соціального внеску у сумі 35582,30 гривень суперечить чинному законодавству.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Пунктом 4 частини першої ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування. Таким чином, визначення наявності у особи статусу фізичної-особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку сплати єдиного внеску.

Відповідно до п. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження Діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 2 розд. III Порядку №435 формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, фізичні особи-підприємці формують та подають до органів ДФС визначено, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності страхувальників, зазначених у пункті 2 цього розділу, такі особи зобов`язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (п. 9 розд. III Порядку №435). При цьому останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як видно з матеріалів справи, позивачем при подачі звіту в Таблиці 1 помилково замість суми доходу 5 000 (п`ять тисяч) грн. зазначено суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. Оскільки, законодавством не передбачено можливість подати уточнюючий або виправлений Звіт за 2020 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, тому позивач змушений був звернутися до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №57420086 від 05.08.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18823-13 від 04.06.2021 ГУ ДПС у Тернопільській області.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області внести коригування до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 та привести її у відповідність.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, відповідно до квитанції № 57420086 від 05.08.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.