Справа № 140/9553/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9553/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Шацької селищної ради (далі - відповідач) про зобов`язання надати дозвіл відповідно за поданою заявою на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, із земель на території Шацької селищної ради с. Світязь.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач спочатку звертався 01.04.2020 року до Світязької с/р (правонаступником якої є Шацька селищна рада на даний час) з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га. Світязькою с/р винесено Рішення від 04.06.2020 року № 63/109, яким відмовлено в наданні такого дозволу, оскільки: дана земельна ділянка на яку претендує заявник, віднесена до території житлової забудови.

Згодом ОСОБА_1 звернувся повторно 22.06.2020 року до Світязької с/р з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га. Світязькою с/р, винесено Рішенням від 07.08.2020 року № 65/48, яким відмовлено в наданні такого дозволу, з підстав невідповідності п.7. ст. 118 Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району необхідна розробка нового або внесення змін до діючого Генерального плану с. Світязь, Шацького району.

Окрім того, Світязькою с/р надано лист від 14.09.2020 року №Ко-5 (додано копію схеми планування села Світязь), в якому зазначено, що сільська рада надає належним чином завірені копії частини Схеми планування території Світязької с/р Шацького району Волинської області, з яких вбачається віднесення даних земельних ділянок до земель житлової забудови, що додаються».

Позивач звертався до Волинського окружного адміністративного Суду з позовом щодо бездіяльності Світязької с/р., внаслідок чого було прийнято рішення від 28.12.2020 у справі №140/15299/20, яким зобов`язано Світязьку с/р повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,25 га.

На виконання Рішення Волинського окружного Суду Шацькою селищною радою (як правонаступником Світязької с/р) прийнято рішення від 31 травня 2021 року №10/28.47, яким позивачу відмовлено в задоволені його заяви на підставі ч. З cm. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території). Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Ухвалою суду від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі ч. 5 ст.і 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у відзиві на позов щодо позовних вимог заперечив та зазначив, що відповідно до ч. 2, 3 ст.і 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п. 4 і 16 ст. 26, п. 1, 29, 31 ст. 43 та ст. 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Вважає, що рішення від 31 травня 2021 року №10/28.47«Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Також зазначає, що вимога про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

У відповіді на відзив позивач підтвердив свої доводи, зазначені у позовній заяві та зросив у задоволити його позовні вимоги.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

01.04.2020 позивач звернувся до Світязької с/р з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, внаслідок чого Світязька с/р винесела рішення від 04.06.2020 року № 63/109, яким відмовила в наданні такого дозволу, зазначила, що земельна ділянка на яку претендує заявник віднесена до території житлової забудови.

Згодом 22.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Світязької с/р з заявою (з усіма передбаченими законодавством додатками: копія паспорта, ідентифікаційного коду, викопіювання з кадастрової карти) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га. За результатами розгляду Світязькою с/р, винесено Рішення від 07.08.2020 року № 65/48 про відмову в наданні такого дозволу з підстав невідповідності п.7. ст. 118 Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району необхідна розробка нового або внесення змін до діючого Генерального плану с. Світязь, Шацького району.

14.09.2020 Світязькою с/р надано відповідь листом № Ко-5 з доданою копією схеми планування села Світязь), в якому зазначено, що сільська рада надає належним чином завірені копії частини схеми планування території Світязької с/р Шацького району, з яких вбачається віднесення даних земельних ділянок до земель житлової забудови, що додаються».

У зв`язку з відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного Суду з позовом щодо бездіяльності Світязької с/р. по наданню дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га. Суд прийняв рішення від 28.12.2020 у справі №140/15299/20, яким зобов`язано Світязьку с/р повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,25 га.

Відповідно до п.1 рішення Шацької селищної ради від 01.12.2020 року №1/13 «Про реорганізацію сільських рад, що увійшли до складу Шацької селищної Ради» та на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» від 16 квітня 2020 року №562-ІХ та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» від 17 листопада 2020 року №1009-ІХ розпочато процедуру реорганізації Світязької сільської Ради (), то Ухвалою Волинського окружного адміністративного Суду від 08 квітня 2021 року змінено боржника у виконавчому листі на Шацьку селищну раду (44000, Волинська область, селище міського типу Шацьк, вулиця 50 років Перемоги, будинок 1Б, ).

На виконання Рішення Волинського окружного адміністративного суду, Шацька селищна рада прийняла рішення від 31.05.2021 року №10/28.47, яким позивачу відмовлено в задоволені клопотання на підставі ч. 3 cm. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території).

Не погоджуючись з даним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. П. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених норм ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 813/481/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17, від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17, від 08.11.2019 у справі № 420/914/19, від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18, та враховуються при вирішенні цієї справи.

Суд також враховує, що за правилами ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

З тексту оскаржуваного рішення Шацької селищної ради від 31.05.2021 року №10/28.47 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» вбачається, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, в с. Світязь на підставі ч. 3 cm. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території) (а. с. 25).

На думку суду, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га в с.Світязь Шацького району є необґрунтованою, виходячи з наступного.

П. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із ч. 1 ст.і 16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.

Ч. 1 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №3038-VIплан зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Положеннями ч. 1 ст. 19 Закону №3038-VI передбачено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1 ст.25 Закону №3038-VI).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі та відповідно до генерального плану розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й план зонування території, детальний план території.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №3038-VI передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель»; детальний план території.

Отже, ч. 3 ст. 24 Закону №3038-VI визначені певні умови, за яких здійснюється передача (надання) земель у власність чи користування, що є завершальним етапом визначеної процедури приватизації земельних ділянок.

В даному випадку позивач звертався із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є одним з етапів процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян. Отримання зазначеного дозволу не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність.

Відтак посилання відповідача у спірному рішенні на норми ч. 3 ст. 24 Закону №3038-VI є необґрунтованими.

Суд зауважує, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам містобудівної документації, обмежившись лише подачею відзиву.

Посилання відповідача у відзиві на ту обставину, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться поза межами діючого генерального плану с. Світязь, суд відхиляє, оскільки в такому випадку слід керуватись іншою містобудівною документацією, зокрема, схемою планування території Шацької селищної ради. Доказів невідповідності місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки схемі планування території Шацької селищної ради матеріали справи не містять.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, з метою належного способу захисту порушених прав позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення, відтак саме рішення Шацької селищної ради від 31.05.2021 №10/28.47 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою, то суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, заява ОСОБА_1 від 19.05.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, із земель на території Шацької селищної ради с. Світязь була розглянута відповідачем 31.05.2021 та за результатом її розгляду прийняте рішення за №10/28.47 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено позивачу наданні дозволу на складання проекту землеустрою у власність для ведення особистого селянського господарства, якому суд дав належну правову оцінку.

Будь-яких інших заяв про надання дозволу на складання проекту землеустрою у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га після 31.05.2021 ні позивачем, ні відповідачем суду не надано.

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Оскільки заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 19.05.2021 була розглянута відповідачем та за результатами її розгляду прийняте рішення, то це не свідчить про бездіяльність відповідача.

Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Іваничівської селищної ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га, із земель на території Шацької селищної ради с. Світязь, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Разом з тим, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано положеннями ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив. Суд зазначає, що з оскаржуваного наказу неможливо встановити чи здійснював відповідач перевірку щодо наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу позивачу.

У свою чергу, прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону. За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача, в даному випадку, є зобов`язання Шацької селищної ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, із земель на території Шацької селищної ради с. Світязь у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду.

А відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, яка розташована на території Шацької селищної ради с. Світязь у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України до задоволення не підлягають.

У позовній заяві позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судовий збір в сумі 908,00 грн, а в клопотанні про відшкодування судових витрат (а.с.37) - судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що дане клопотання було надіслане відповідачу, однак він не скористався правом подання заяви про зменшення судових витрат та не вказав про це у поданому до суду відзиві.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 4 908,00 грн, з них: судовий збір в сумі 908,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради від 31 травня 2021 року № 10/28.47 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га, із земель на території Шацької селищної ради с. Світязь у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацької селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 908,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Шацька селищна рада (44000, Волинська обл., смт Шацьк, вул. 50 років Перемоги, 1Б, ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич