Справа № 360/5549/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5549/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням стажу роботи за періоди з 03.09.1979 по 08.09.1980, з 21.11.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба), з 01.02.1983 по 12.12.1983, з 06.01.1984 по 13.08.1984, з 03.10.1984 по 22.03.1985, з 27.03.1985 по 14.07.1986, з 16.08.1986 по 02.03.1988, з 11.04.1988, по 30.06.1988, з 12.07.1988 по 18.09.1991, з 19.09.1991 по 15.02.1993, з 17.02.1993 по 31.12.2003 (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувшись до ГУ ПФУ в Луганській області щодо обрахунку трудового стажу позивач отримав відповідь Правління ПФУ від 03.06.2021 №1942-215/К-02/8- 1200/21 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем враховано лише 16 років 11 місяців 4 дні загального стажу. Позивач зазначив, що відповідачем не враховано період строкової військової служби з 21.11.1980 по 13.12.1982 та періоди в трудовій книзі НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки. Позивач вважає рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

01.11.2021 від відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 37294/2021 надійшов відзив на позовну заяву від 29.10.2021 №1200-0803-7/47078, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного (а.с.69-74).

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 27.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісного центру № 1) із заявою довільної форми про надання довідки про наявний страховий стаж, яку було зареєстровано в управлінні за №2153/К-1200-21. До заяви ОСОБА_1 надав копії документів. Відповідачем були розглянуті документи позивача та листом №1942-2153/К-02/8-1200/21 від 03.06.2021 надано відповідь на звернення ОСОБА_1 про наявний страховий стаж. Відповідно до наданих позивачем документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 11 місяців 4 дні. Відповідач у листі №1942-2153/К-02/8-1200/21 від 03.06.2021 вказав, що період проходження військової служби позивача з 21.06.1980 по 13.12.1982 не враховано, оскільки в записі про дату народження наявне виправленні в місяці народження особи. Також, періоди роботи позивача з 03.09.1979 по 08.09.1980, з 21.11.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба), з 01.02.1983 по 12.12.1983, з 06.01.1984 по 13.08.1984, з 03.10.1984 по 22.03.1985, з 27.03.1985 по 14.07.1986, з 16.08.1986 по 02.03.1988, з 11.04.1988, по 30.06.1988, з 12.07.1988 по 18.09.1991, з 19.09.1991 по 15.02.1993, з 17.02.1993 по 31.12.2003 не враховані, оскільки на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Як вказує позивач, право на пенсію ОСОБА_1 матиме після досягнення 60 років за наявністю страхового стажу не менше 29 років. Таким чином, управління не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, а лише надано роз`яснення на його звернення, оскільки з відповідною заявою встановленого зразка ОСОБА_1 до управління не звертався. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

06.12.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу стаж роботи в періоди з 03.09.1979 по 08.09.1980, з 21.11.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба), з 01.02.1983 по 12.12.1983, з 06.01.1984 по 13.08.1984, з 03.10.1984 по 22.03.1985, з 27.03.1985 по 14.07.1986, з 16.08.1986 по 02.03.1988, з 11.04.1988, по 30.06.1988, з 12.07.1988 по 18.09.1991, з 19.09.1991 по 15.02.1993, з 17.02.1993 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Луганській зарахувати в системі персоніфікованого обліку страхового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж за періоди з врахуванням періодів 03.09.1979 по 08.09.1980, з 21.11.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба), з 01.02.1983 по 12.12.1983, з 06.01.1984 по 13.08.1984, з 03.10.1984 по 22.03.1985, з 27.03.1985 по 14.07.1986, з 16.08.1986 по 02.03.1988, з 11.04.1988, по 30.06.1988, з 12.07.1988 по 18.09.1991, з 19.09.1991 по 15.02.1993, з 17.02.1993 по 31.12.2003 (а.с.97-99).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 19.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.58-59).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 (а.с.19-22,79).

27.10.2021 позивач звернувся до голови комісії по припиненню Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою, в якій просив надати довідку про наявний страховий стаж. Також до вказаної заяви надав копії документів, а саме: паспорт, трудову книжку, військовий квиток та ідентифікаційний код (а.с.75).

Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 03.06.2021 №1942-2153/К-02/8-1200/21 на звернення позивача, яке зареєстровано за №2153/К-1200-21 надав відповідь, в якій вказав, що загальний стаж роботи складає 16 років 11 місяців 4 дні (за даними персоніфікованого обліку). Не враховано до загального стажу: період з 21.06.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба). У військовому квитку в запису про дату народження наявне виправлення в місяці народження; періоди за записами у трудовій книжці у зв`язку з відсутністю печатки підприємства на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки: з 03.09.1979 по 08.09.1980; з01.02.1983 по 12.12.1983; з 06.01.1984 по 13.08.1984; з 03.10.1984 по 22.03.1985; з 27.03.1985 по 14.07.1986; з 16.08.1986 по 02.03.1988; з 11.04.1988 по 30.06.1988; з 12.07.1988 по 09.07.1990; з 10.07.1990 по 18.09.1991; з 19.09.1991 по 15.02.1993 (також відсутній підпис на запису про звільнення); з 17.02.1993 по 31.12.2003 (а.с.14-15).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 (а.с.5-10), військовий квиток серії НОМЕР_3 (а.с.38-49), посвідчення водія (а.с.11), довідка ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» від 14.06.2021 №01-57/2/181 (а.с.12), довідка ВАТ «Луганськобленерго» від 20.07.2021 №243 (а.с.13), довідка ВАТ «Луганськобленерго» від 20.07.2021 №245 (а.с.16), довідка Марківського об`єднаного районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки від 03.06.2021 №108 (зворотній бік а.с.17), архівна довідка Комунальної установи «Трудовий архів Міловської селищної ради» від 09.06.2021 №216 (а.с.18), посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 (а.с.23-24), індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) (а.с.25-29).

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) та Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1 (далі Положення № 13-1) в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IVвизначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не звертався з заявою про призначення пенсії у відповідності до вимог норм Закону №1058-IV, а тому рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії з зазначення, які саме періоди роботи не зараховані до страхового стажу не приймалось.

Оскільки позивач звернувся з заявою, в якій просив надати довідку про наявний страховий стаж, тому відповідач розглянув вказану заяву та надав позивачу відповідь від 03.06.2021 з роз`ясненням норм діючого законодавства та визначенням страхового стажу позивача. Також у відповіді перелічені періоди, які неможливо зарахувати до страхового стажу з визначенням причин та роз`яснення з цього приводу.

Рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи відповідачем також не приймалось, оскільки з заявою про зарахування певних періодів роботи до страхового стажу позивач до відповідача не звертався.

У відповідності до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (пункт 9 частини п`ятої статті 160 КАС України).

Отож, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, з-поміж іншого, позивачем було обґрунтовано порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю його прав, свобод та інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Однак, порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З наведеного випливає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права.

Як вже зазначив суд раніше, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати довідку про наявний страховий стаж (а.с.75), та взагалі не містить вимог щодо зарахування в системі персоніфікованого обліку страхового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж за періоди з 03.09.1979 по 08.09.1980, з 21.11.1980 по 13.12.1982 (строкова військова служба), з 01.02.1983 по 12.12.1983, з 06.01.1984 по 13.08.1984, з 03.10.1984 по 22.03.1985, з 27.03.1985 по 14.07.1986, з 16.08.1986 по 02.03.1988, з 11.04.1988, по 30.06.1988, з 12.07.1988 по 18.09.1991, з 19.09.1991 по 15.02.1993, з 17.02.1993 по 31.12.2003.

У свою чергу, лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 03.06.2021 №1942-2153/К-02/8-1200/21, яким надано відповідь на заяву позивача від 27.05.2021 має роз`яснювальний характер, та не порушує прав, свобод або інтересів позивача, отже вищевказаний лист не тягне для позивача правових наслідків.

Звернення позивача розглянуто відповідачем у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам позивача, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова