Справа № 200/11529/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року справа №200/11529/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

при секретарі судового засідання Сізонов Є.С.,

за участю представника відповідача Ожинського А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 р. у справі № 200/11529/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П., повне судове рішення складено 01.10.2021 року в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 лютого 2021 року № 52 "Про результати проведення службового розслідування" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана";

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2021 року № 28 "Про результати проведення службового розслідування" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідність";

- визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 в частини щодо виплати позивачу премії за лютий 2021 та липень 2021 року у неповному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу премію за лютий 2021 року та липень 2021 року у повному обсязі (а.с. 1-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням десятиденного строку на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали шляхом надання суду:

- уточненого адміністративного позову із конкретизуванням наказу щодо не виплати позивачу премії у певному розміру (номер, дату);

- копії зазначеного наказу або клопотання про витребування даного наказу та докази на підтвердження неможливості самостійного його отримання;

- належного документа про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 2 724,00 грн або пояснень щодо не надання доказів сплати судового збору (а.с. 8-9).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року повернуто позовну заяву з підстав, визначених в п.1 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви (а.с. 22-23).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в жодному поданому документі до суду не вказувалось про те, що позивачу достеменно не відомо про наявність оскаржуваних наказів. Саме тому, що позивачу було відомо про наявність цих наказів й неповну виплату щомісячної премії, то він і звернувся до суду з цими вимогами. Також зазначає, що оскільки до суду не було надано копії наказів про виплату щомісячної премії у неповному обсязі то згідно вимог діючого законодавства та вимог суду викладених в ухвалі від 10.09.2021р. було надано клопотання про витребування цих доказів з наданням до клопотання документів, які підтверджують неможливість самостійного отримання цих наказів. Наголошує, що питання щодо доведеності заявлених вимог повинні вирішуватися саме під час розгляду справи, а не під час відкриття провадження по справі. У випадку не доведеності заявлених позовних вимог у суду є право на відмову у їх задоволенні.

Відповідач надав відзив у якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншій справі, у задоволенні якого було відмовлено.

Розглянувши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції зокрема зазначав, що всупереч приписам п. 5 ч. 5 ст. 160 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивач не конкретизував який саме наказ відповідача в частині виплати йому премії (номер, дату) він оскаржує та не додав до позову копію такого наказу, також не надав клопотання про витребування зазначеного наказу та докази на підтвердження неможливості самостійного отримання цього доказу.

Так, за змістом положень п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів

Згідно ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зазначає, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин.

У спірному випадку позовна заява містить нормативне обґрунтування заявлених вимог, її зміст викладений в обсязі, з якого можна визначити характер спірних правовідносин, юрисдикційну належність спору.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року, від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви та додані до заяви матеріали, а саме:

- квитанція про сплату судового збору у розмірі 2724,00 грн;

- уточнена позовна заява;

- клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів:

інформації про розмір призначеної (встановленої) до виплати позивачу щомісячної премії, винагороди за період з 1 січня 2021 року (щомісячно);

інформації про фактичну виплату позивачу призначеної (встановленої) щомісячної премії, винагороди;

інформації про підстав не виплати позивачу премії (винагороди) в неповному розмірі (у випадку фактичної їх не виплати у належному розмірі);

інформації про прийняття відповідачем чи не прийняття наказів про виплату позивачу щомісячної премії (винагороди) у неповному обсязі за період з 1 січня 2021 року;

довідку про доходи;

довідку про розмір середньомісячного та середньоденного заробітку (а.с. 13-21).

Вказуючи на невідповідність позовної заяви вимогам ч. 4, 7 ст. 161, ч. 1 ст. 80 КАС України, суд першої інстанції зазначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; до заяви про визнання індивідуального акта протиправним […] додається також оригінал або копія оспорюваного акта […] або засвідчений витяг з нього.

Отже, при зверненні до суду із позовними вимогами щодо оскарження акту (рішення) суб`єкта владних повноважень, такий акт (рішення) має існувати.

Крім того, посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 80 КАС України суд першої інстанції зауважив, що адвокатський запит до відповідача про надання зазначених вище документів був направлений відповідачу лише 17 вересня 2021 року, а заява про усунення недоліків позовної заяви та додане до неї клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів направлена до суду 24 вересня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що за вимогами ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Отже, даною законодавчою нормою визначений обов`язок позивача надати докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, які наявні у останнього станом на час подання позовної заяви. Тобто, докази подаються позивачем лише у разі їх наявності у позивача.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив, зокрема під час підготовки справи к слуханню вирішити питання про витребування від Військової частини НОМЕР_1 документи, на підставі яких йому у період часу з 01.02.2021 року по 01.08.2021 року було виплачено премію не у повному обсязі. В подальшому, в заяві про усунення недоліків, щодо вимог суду про конкретизування в уточненому позові номеру та дати наказу, яким було призначено не у повному розмірі виплату щомісячної премії та винагороди зазначив, що уточнити позов в цій частині не має можливості, так як відповідачем по справі не було надано копії цих наказів. З метою їх отримання до відповідача було спрямовано адвокатський запит, а так як відповіді на нього не було надано, то ним подана до суду заява про витребування доказів.

Тобто, позивач неодноразово повідомляв суд про наявність у відповідача доказів, які підтверджують наведені в позовній заяві обставини.

Стосовно висновку суду, що недоведеність самостійного отримання доказів, про витребування яких позивач заявив клопотання до звернення до суду із даним позовом, подання адвокатського запиту 17 вересня 2021 року та наступне подання клопотання до суду про витребування доказів через сім днів після подання адвокатського запиту, на переконання суду, не свідчить про неможливість їх отримання у визначеному чинним законодавством порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 79 КАС України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У той же час, ч. 3 ст. 80 КАС України визначено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвал про витребування доказів. Також позивач у випадку не долучення певного доказу до позовної заяви має право заявити клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку залишення позовної заяви без руху, зокрема, з підстав неподання позивачем доказів по суті справи є помилковим.

При цьому, слід враховувати, що на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій викладено вмотивована відсутність неподаних доказів та заява про витребування доказів по справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ч. 4 ст. 160 КАС України вбачається право позивача викладати обставини, якими обґрунтовуються вимоги, з метою чого позивач в даному питанні користується певною свободою. При цьому, суд має оцінити переконливість викладених доводів на предмет їх достатності, у тому числі докази, якими особа підтверджує обставини, на які він посилається, для задоволення позову і не може перебирати на себе права позивача у цих питаннях.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, з огляду на що ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також слід враховувати, що ЄСПЛ неодноразово висловлював у своїх рішеннях позицію щодо необхідності уникнення судами зайвого формалізму.

Зокрема, у рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про повернення позовної заяви позивачу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Керуючись ст. ст. 79, 80, 160, 161, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 р. у справі №200/11529/21 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 р. у справі №200/11529/21 - скасувати.

Справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено та підписано 14 грудня 2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко