Справа № 160/14191/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-10-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, що оформлена листом №0400-010311-8/103755 від 04.08.2021 року, яка полягає у відмові в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 12.07.2020 року виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 08 днів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач своїм листом від 04.08.2021 року №0400-010311-8/103755 повідомив його про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю у нього права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки для призначення пенсії особам звільненим зі служби у період з 01.10.2017 р. по 39.09.2018 р. необхідно мати вислугу 23 календарних роки 6 місяців і більше. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів, оскільки вважає дії відповідача протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення позивачем недоліків своєї позовною заяви від 28.08.2021 року на виконання ухвали суду від 20.08.2021 року.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за даними подання про призначення пенсії вислуга років позивача, станом на день звільнення 30.11.2017 року складає: у календарному обчисленні - 17 років 10 місяці 9 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 07 місяців 08 днів. Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області відмовило у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю у позивача права на призначення пенсії за вислугу років. Так, для призначення пенсії за вислугу років особам звільненим зі служби в період з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року необхідно мати вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. Враховуючи викладене, підстави для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262- XII, відсутні. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Від позивача до суду надійшла відповідь, в якій зазначено, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим, оскільки положеннями Постанови КМУ № 393, обов`язковість застосування якої передбачено ст.17-1 Закону України №2262, встановлено зарахування до вислуги років для призначення пенсій одного місяця служби за 40 днів, протягом якого особа проходила службу в органах кримінально-виконавчої служби. Натомість, відповідач неправомірно визначає підстави у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Враховуючи викладене, позивач просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та був звільнений з 30.11.2017 року з посади начальника відділу нагляду і безпеки Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» № 334/ОС-17 від 30.11.2017 року, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Відповідно до вказаного наказу вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 17 років 09 місяців 29 днів, у пільговому - 25 років 07 місяців 08 днів (в тому числі календарному обчислені).
У квітні 2021 року позивач звернувся з заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документів що передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.
На його заяву Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 12.07.2021 року було направлено до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області подання №9634 та матеріалів для вирішення питання щодо призначення йому пенсії на підставі п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.
Своїм листом від 04.08.2021 року за № 0400-010311-8/103755 відповідач своїм рішенням відмовив в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю у нього права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки для призначення пенсії за вислугу років особам звільненим зі служби у період з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року необхідно мати вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в кримінально-виконавчої служби, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 01.01.1992 року № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII).
Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Таким чином, зміст наведених норм визначає загальні умови призначення пенсії на пільгових умовах, тобто наявність певної вислуги календарних років, що обраховується з урахуванням спеціального законодавства та можливого врахування додаткових окремих періодів, відповідно правил, визначених ст.17 даного Закону.
Крім того, статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до «Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 р. встановлено, що «3. До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: …г) один місяць служби за сорок днів:…час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби;…».
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена постановою КМУ № 393.
Таким чином, окрім актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті акти, що передбачають пільгове обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 р. по справі № 750/9775/16-а.
Разом з тим, наказом Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» №334/ОС-17 від 30.11.2017 р. «Про звільнення ОСОБА_1 » підтверджується, що вислуга років позивача станом на день звільнення у пільговому обчисленні 25 років 07 місяців 08 днів, а позивач просить врахувати службу в органах кримінально-виконавчої служби, в той час як служба в цих органах відповідно до Закону №2262-ХІІ підлягає зарахуванню для призначення пенсії за умов, про які заявляє позивач.
При цьому, доводи відповідача, що право на пенсію виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст.17-1 Закону № 2262, ч.4 ст.24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та постанова КМУ №393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні.
За таких обставин, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у відмові в призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 12.07.2020 року виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 08 днів, суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повне або часткове визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідачем не проводився розрахунок вислуги років позивача з правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію.
Поряд з тим, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 12.07.2021 року виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 08 днів, з урахуванням висновків суду.
Однак, не з тієї дати, яка заявлена у позовній заяві, а з 12.07.2021 року, оскільки подання №9634 про призначення пенсії Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань Міністерства юстиції складено саме 12.07.2021 року.
Тобто у задоволенні решти позовної заяви позивачу слід - відмовити.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 454,40 грн. (908 грн. : 2).
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлені листом №0400-010311-8/103755 від 04.08.2021 року, яка полягає у відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути подання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 12.07.2021 року виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 08 днів, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма