Справа № 120/11123/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. Справа № 120/11123/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до секретаря Тростянецької селищної ради Ткача Олега Андрійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до секретаря Тростянецької селищної ради Ткача О.А. про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо підготовки проектів рішень Тростянецької селищної ради "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" для включення до проекту порядку денного сесії Тростянецької селищної ради;

- зобов`язання відповідача підготувати проекти рішень Тростянецької селищної ради "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" для включення до проекту порядку денного сесії Тростянецької селищної ради.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31.03.2021 позивач як депутат Тростянецької селищної ради звернувся до відповідача з листами, в яких просив виконати вимоги статті 32 Регламенту Тростянецької селищної ради та включити до порядку денного сесії Тростянецької селищної ради проекти рішень "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Однак станом на дату подання адміністративного позову вказані проекти рішень не були включені до порядку денного сесії селищної ради.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому вирішив звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 15.09.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.09.2021 поштою до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства та Регламенту Тростянецької селищної ради подані позивачем проекти рішень були передані на розгляд до управління фінансів Тростянецької селищної ради і постійної комісії з питань планування фінансів, бюджету, соціально-економічного розвитку та регуляторної політики Тростянецької селищної ради. За результатами їх розгляду вирішено за недоцільне вносити до порядку денного сесії ради відповідні проекти рішень. Окрім того, під час пленарного засідання, яке відбулося 18.06.2021, позивач вносив пропозицію щодо доповнення порядку денного питаннями "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)". Однак дана пропозиція не була підтримана більшістю голосів депутатів селищної ради.

Окрему увагу відповідач звертає на відсутність факту порушення прав позивача, а також повноважень позивача, як депутата місцевої ради, на звернення до суду з цим позовом.

Інших заяви по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд при вирішенні справи керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 термін "порушене право", який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

В аспекті викладеного суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 , який є депутатом Тростянецької селищної ради, звертаючись до суду з цим позовом оскаржує бездіяльність, на його думку, секретаря Тростянецької селищної ради Ткача О.А. щодо не внесення на розгляд сесії Тростянецької селищної ради (включення до порядку денного сесії) підготовлених позивачем проектів рішень ради "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

При цьому позивач наголошує на тому, що внаслідок бездіяльності відповідача порушуються його права, оскільки як депутат селищної ради він має право вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання.

Втім, під час розгляду справи відповідач належними і допустимими доказами спростував доводи позивача щодо допущеної, на думку позивача, бездіяльності.

На підставі цих доказів судом встановлено, що 31.03.2021 позивач ОСОБА_1 дійсно подав на ім`я секретаря Тростянецької селищної ради ОСОБА_2 два проекти рішень Тростянецької селищної ради, про які зазначено вище, з проханням включити їх до порядку денного наступної сесії селищної ради.

На виконання вимог ст. 32 Регламенту Тростянецької селищної ради відповідні проекти рішень зареєстровані в Журналі реєстрації депутатських звернень, запитів, вимог, та передані на розгляд до управління фінансів Тростянецької селищної ради і постійної комісії селищної ради з питань планування, фінансів, бюджету, соціально-економічного розвитку та регуляторної політики.

Управління фінансів Тростянецької селищної ради у своїй відповіді № 02-12/72 від 13.04.2021 з наведенням відповідного обґрунтування повідомило відповідача, що встановлення мораторію на преміювання працівників апарату та структурних підрозділів селищної ради, та спрямування можливої економії коштів на заходи з боротьби з поширенням захворювань спричинених коронавірусною інфекцією, є недоцільним.

Крім того, на засіданні від 22.04.2021 постійна комісія Тростянецької селищної ради з питань планування, фінансів, бюджету, соціально-економічного розвитку та регуляторної політики прийняла рішення про недоцільність внесення до порядку денного питань сесії ради проектів рішень "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби", що зафіксовано у протоколі № 11 від 22.04.2021.

Відтак суд не бере до уваги твердження позивача про неправомірну бездіяльність відповідача та порушення внаслідок такої бездіяльності прав позивача, адже подані позивачем проекти рішень не отримали необхідних погоджень, що є обов`язковою умовою внесення проекту рішення на розгляд сесії ради в силу вимог ст. 32 Регламенту Тростянецької селищної ради.

Ба більше, судом встановлено, що під час пленарного засідання Тростянецької селищної ради, яке відбулося 18.06.2021, позивач вносив пропозицію щодо доповнення порядку денного питаннями "Про встановлення мораторію на преміювання Тростянецького селищного голови на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та "Про встановлення мораторію на преміювання працівників апарату Тростянецької селищної ради на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Однак за результатами голосування вказана пропозиція не була підтримана депутатами та відхилена.

Таким чином, позивач як депутат місцевої ради сповна використав передбачені чинним законодавством механізми ініціювання розгляду питань, що належать до відання ради, та за відсутності факту порушення його законних прав звернувся до суду з цим позовом, фактично лише не погоджуючись із прийнятим радою рішенням.

Суд зауважує, що правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені, насамперед, приписами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про статус депутатів місцевих рад".

Відповідно до зазначених законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

З указаного слідує, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Аналогічну правову позицію було висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №803/413/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року в справі № 359/630/19.

Саме відповідні ради, а не окремі депутати, згідно статтею 10 Закону №93 -IV є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу передбачених законодавством випадках на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Отже, депутат місцевої ради не уповноважений представляти в судах інтереси такої ради або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

При цьому обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально-виражені права позивача.

Водночас право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити, оскільки, по-перше, у діяннях відповідача відсутній факт оскаржуваної бездіяльності і, по-друге, позивач як депутат відповідної ради не має права захищати інтереси своїх виборців у суді поза межами відносин представництва шляхом індивідуального звернення з адміністративним позовом до суду.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, немає підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: секретар Тростянецької селищної ради Ткач Олег Андрійович (службова адреса: вул. Соборна, 77, смт. Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, 24300).

Повне судове рішення складено 13.12.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович