Справа № 540/7655/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/7655/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання зняти арешт з майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 14977544, відкритого 28.09.2009 року на виконання виконавчого листа № 2-2284, виданого Суворовським районним судом м. Херсона.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що наприкінці серпня 2021 року мав намір придбати нерухоме майно, однак нотаріусом при перевірці відомостей з Державною реєстр) встановлено, що про його наявні відомості в реєстрі виконавчих проваджень, у зв`язку з чим нотаріус не може посвідчити угоду купівлі-продажу.

Згідно Інформації з Державного реєстру виконавчих проваджень Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на все майно позивача в рамках виконавчого провадження № 14977544, відкритого 28.09.2009 року на виконання виконавчого листа №2-2284, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з позивача на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 18345,49 грн.

У вересні 2021 року представником позивача було направлено запит до АТ "Райффайзен Банк" про надання інформації щодо заборгованості позивача перед банком.

АТ "Райффайзен Банк" надіслало відповідь на вищезазначену заяву (вих. № 97-5-4/2131 від 17 вересня 2021 року), в якій зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюються без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, у випадку відступлення права вимоги за кредитним договором, про це позичальника інформують листом. Необхідно зазначити, що у відповіді не міститься жодного посилання про наявність невиконаного грошового зобов`язання позивача перед АТ "Райффайзен Банк". Крім того, позивач не отримував жодні листи про відступлення права вимоги за кредитним договором, жодні треті особи не звертались до судових органів про заміну сторони у виконавчому провадженні № 14977544, відкритого 28.09.2009 року.

11 жовтня 2021 року представник позивача звернулася до відповідача з клопотанням про зняття арешту з усього майна позивача. Станом на день подання даної позовної заяви арешт з майна позивача відповідачем не знятий. Відповідач ніяк не відреагував на клопотання, яке було отримано ним 13.10.2021 року, а отже, відповідач порушив строк, встановлений законом України "Про звернення громадян", який сплив до 13.11.2021 року.

При поверненні виконавчого документа стягувачу або органу, який його видав Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повинен був зняти арешт з майна, проте цього зроблено не було.

Ухвалою від 03.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10.12.2021 року.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року вирішено адміністративну справу розглядати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження ВП № 14977544 від 28.09.2009 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2284, виданого 28.09.2008 Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ВАТ "Райффайзен банк Аваль" в сумі 18345,49 грн.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. 28.09.2009 для повного та своєчасного виконання виконавчого документа винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження, та внесена відповідна інформація до держаного реєстру обтяжень нерухомого майна.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення майна, у зв`язку із чим 26.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (редакції № 606-XIV від 21.04.1999).

Відомості про сплату позивачем (боржником) ОСОБА_1 , витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виконавчого збору, а також суму грошових коштів, стягнутих за рішенням суду у розмірі 18345,49 грн. відсутні.

Враховуючи викладене, у зв`язку з неможливістю з`ясувати місце проживання боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі".

Державний виконавець, відмовляючи у знятті арешту з майна боржника, діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження не є закінченим, а рішення суду є невиконаним, що заявником не оспорюється. Крім того, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з вищевикладених підстав, оскільки відповідно до положень статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження не є закінченим". При цьому державним виконавцем винесено постанову не про закінчення виконавчого провадження (стаття 49 наведеного вище Закону), а про повернення виконавчого листа стягувачу (стаття 47 вказаного Закону), а не суду".

У разі повернення виконавчого документа стягувану, виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Враховуючи викладене підстави для зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця від 28 вересня 2009 року відсутні.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що справа підлягає розгляду в адміністративним судом, оскільки підставою позову є неправомірна бездіяльність Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у знятті арешту, який був накладений в 2009 році, та який мав би бути знятий при поверненні виконавчого документа, тому такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, позивач вказує на те, що, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Представник позивача просить справу розглядати у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі.

Згідно з приписами ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

28.09.2009 року відкрито виконавче провадження № 14977544 з примусового виконання виконавчого листа від 28.09.2008 року № 2-2284, виданого Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 18345,49 грн.

28.09.2009 року винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження, та внесена відповідна інформація до держаного реєстру обтяжень нерухомого майна.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення майна, у зв`язку із чим 26.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (редакції № 606-XIV від 21.04.1999).

11.10.2021 року представник позивача - адвокат Віданова О.В. звернулася до Суворовського ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.12.2021 року № 84352/1 на виконання ухвали суду повідомлено, що надати матеріали ВП № 14977544 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2284, виданого 28.09.2008 Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен банк Аваль" в сумі 18345,49 грн. немає можливості, оскільки виконавчі провадження, які завершені у 2015 році знищенні у зв`язку із закінченням терміну зберігання, передбаченого розділом ХІ Правилами ведення діловодства та архіву в органах Державної виконавчої служби та приватними виконавцями (наказ МЮУ № 1829/5 від 07.06.2017).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно з ч. 1ст. 50 Закону України від 21.04.1999 № 606 "Про виконавче провадження" (в редакції на час накладення арешту) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Частина 1ст. 55 Закону України від 21.04.1999 № 606 "Про виконавче провадження" (в редакції на час накладення арешту) визначає, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до частини 6 ст. 55 Закону України від 21.04.1999 № 606 "Про виконавче провадження" (в редакції на час накладення арешту) визначає, що арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Відповідачем не надано доказів існування на теперішній час незавершених виконавчих проваджень, у межах яких позивач виступає боржником та на майно якого накладено арешт.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно з приписами ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи відсутність виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для продовження дії арешту майна позивача.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Б.Мозолевського, 2, м. Херсон, 73003) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в рамках виконавчого провадження № 14977544, відкритого 28.09.2009 року на виконання виконавчого листа № 2-2284, виданого 28.09.2008 року Суворовським районним судом м. Херсона.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Б.Мозолевського, 2, м. Херсон, 73003) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 105000000