Справа № 640/19426/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/475
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ № 640/19426/21

за позовомОСОБА_1
до Державної митної служби України
простягнення середнього заробітку
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної митної служби України про стягнення з Державної митної служби України середній заробіток за час затримки виконання Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно у сумі 343 379,36 грн. (триста сорок три тисячі триста сімдесят дев`ять гривень 36 копійок (з урахуванням податків та зборів: ПДФО 18%, військовий збір 1,5%).

Ухвалою суду від 09.08.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку ст. 263 КАС України.

16.09.2021 р. надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працювала на посадах державної служби в митних органах України з листопада 2004 року. На посаду заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів була призначена 29.07.2014.

Наказом Міндоходів від 12.03.2015 № 144-о ОСОБА_1 була звільнена 12.03.2015 з посади заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Окружного адміністратив ного суду м. Києва від 31.05.2018 у справі №826/6555/15 за позовом ОСОБА_1 до ДФС України, Миколаївської митниці про скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема: скасовано наказ Міндоходів від 12.03.2015 № 144-о та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів з 13.03.2015. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі № 826/6555/15 вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 було змінено в частині визначення присудженої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в іншій частині - залишене без змін.

Наказом ДФС України від 17.05.2019 № 892-о "Про виконання рішення суду" було скасовано наказ Міндоходів від 12.03.2015 № 144-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів з 13.03.2015 та уповноважено керівника Миколаївської митниці ДФС здійснити стосовно заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів ОСОБА_1 заходи щодо забезпечення її працевлаштування у Миколаївській митниці ДФС відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" та Кодексу законів про працю Україн и. Зазначений н аказ ДФС України Миколаївська митниця отримала 21.05.2019 (вх.№ 6882/8).

Наказом Миколаївської митниці від 23.05.2019 № 196-о "По особовому складу" наказано вважати ОСОБА_1 заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів такою, що приступила до роботи.

Наказом ДФС України від 14.08.2019 № 1375-о "Про звільнення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

На підставі наказу ДФС України від 14.08.2019 № 1375-о, враховуючи перебування позивача на лікарняному, наказом Миколаївсько ї митниці від 12.09.2019 № 319-о "По особовому складу" наказано вважати 12.09.2019 датою фактичного звільнення ОСОБА_1 із займаної посади заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 р. у справі №640/18662/19 -

стягнуто з Державної фіскальної служби України середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 у справі № 826/6555/15 з 01.06.2018 по 16.05.2019 включно в сумі 63 727,20 грн.;

визнано протиправною бездіяльність начальника Миколаївської митниці ДФС, який не направив відповідних документів до ДФС України з метою поновлення ОСОБА_1 на вакантній посаді - заступника начальника Миколаївської митниці ДФС, який згідно посадових обов`язків контролює діяльність митних постів митниці;

визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 14.08.2019 № 1375-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", заступника начальника Миколаївської митниці Міндоходів;

визнано протиправним та скасовано наказ Миколаївської митниці ДФС від 12.09.2019 № 319-о "По особовому складу" (яким оголошено наказ ДФС України від 14.08.2019 № 1375-о "Про звільнення ОСОБА_1 ");

зобов`язано Державну митну службу України, до якої перейшли повноваження Державної фіскальної служби України спільно з Чорноморською митницею Держмитслужби (як правонаступника Миколаївської митниці ДФС) поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді заступника начальника Чорноморської митниці ДФС з 13.09.2019;

зобов`язано Чорноморську митницю Держмитслужби (як правонаступника Миколаївської митниці ДФС) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 13.09.2019 і по день постановлення судового рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 р. у вказаній справі -

рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року змінено, викласти абзац другий, шостий та сьомий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року в наступній редакції:

"2. Стягнути з Державної фіскальної служби України середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 у справі № 826/6555/15 з 01.06.2018 по 16.05.2019 включно в сумі 212 774,13 грн. (двісті дванадцять тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 13 коп).

6. Зобов`язати Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 з 13.09.2019 на службі у Миколаївській митниці як у відокремленому підрозділі Державної митної служби України на посаді рівнозначній заступника начальника Миколаївської митниці.

7. Зобов`язати Державну митну службу України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 13.09.2019 по 15.09.2020 у розмірі 291 143,88 грн. (двісті дев`яносто одна тисяча сто сорок три гривні 88 коп).".

У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року залишено без змін.

Державною митною службою України на виконання вказаного судового рішення прийнято наказ від 04.06.2021 р. №522-о "Про виконання рішення суду", згідно з яким скасовано наказ ДФС України від 14.08.2019 р. №1375-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено її на посаді заступника начальника Миколаївської митниці із 13.09.2019 р. та укласти контракт про проходження державної служби.

Миколаївською митницею ДМС прийнято накази від 07.06.2021 р. №10-о "По особовому складу", згідно з яким з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби, та №11-о "Про встановлення посадового окладу та надбавки за вислугу років".

Позивач - ОСОБА_1 - звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно, оскільки судове рішення в частині поновлення її на посаді виконано лише 04.06.2021 р.

Позивач посилається на ст. 236 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Відповідач - Державна митна служба України - проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на факт подання заяв про роз`яснення судового рішення, оскільки органи митної служби перебували у процесі реорганізації.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Конституція України та Кодекс адміністративного судочинства України закріплюють обов`язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки і встановлюють юридичну відповідальність за їх невиконання; передбачають заходи примусового виконання обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 370-372 КАС України).

Ч. 1 ст. 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома стаття 235 КЗпП України).

Аналогічна за змістом норма міститься в п.3 ч.1 ст.371 КАС України.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст. 129-1 Конституції України).

Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватись.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 370 КАС України ).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі виплаті не підлягає.

Відповідачем фактично виконано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 р. у справі № 640/18662/19 про зобов`язання Державну митну службу України, до якої перейшли повноваження Державної фіскальної служби України, спільно з Чорноморською митницею Держмитслужби (як правонаступника Миколаївської митниці ДФС) поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді заступника начальника Чорноморської митниці ДФС з 13.09.2019, згідно з наказом від 04.06.2021 р. №522-о "Про виконання рішення суду", згідно з яким скасовано наказ ДФС України від 14.08.2019 р. №1375-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено її на посаді заступника начальника Миколаївської митниці із 13.09.2019 р. та вирішено укласти контракт про проходження державної служби.

Тобто, протягом періоду з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно судове рішення про поновлення позивача на посаді не виконувалося, хоча підлягало до негайного виконання, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Щодо посилання відповідача на звернення до суду з заявами про роз`яснення судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень позивачем та відповідачем неодноразово подавалися заяви про роз`яснення судового рішення, а саме: ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2020 р. та 15.10.2020 р. у справі № 640/18662/19 заяви позивача та відповідача повернено без розгляду, оскільки судове рішення не набуло законної сили.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 р. у вказаній справі в задоволенні заяви Державної митної служби України про роз`яснення судового рішення відмовлено.

В даному випадку мова йде про виконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді, тобто, в частині, що підлягає до негайного виконання, і судове рішення в цій частині мало бути виконане 16.09.2020 р., на наступний день після проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Відповідно, станом на час звернення сторін з заявами про роз`яснення судового рішення, в частині поновлення позивача на посаді воно вже мало бути виконане, і зупиняти перебіг його виконання не було підстав.

За таких обставин, оскільки в період з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно позивача не було поновлено на посаді з вини відповідача, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 р. у справі № 640/18662/19 про поновлення на роботі, що в силу статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 р. у справі № 640/18662/19 за період з 01.01.2020 по 15.09.2020 сума середнього заробітку позивача визначалася у розмірі 1084,87 грн (за день)* 1,093 разів (10600,00грн./9690,00грн. = 1,093) = 1185,76 грн. За період з 01.01.2020 по 15.09.2020 кількість робочих днів складала 176 днів, тому середній заробіток вимушеного прогулу склав 208 693,76 грн. (1185,76 грн. х 176 = 208 693,76 грн).

Кількість днів затримки з 16.09.2020 р. по 03.06.2021 р. становить 179 робочих днів.

Постановою Кабінету Міністрів від 09.12.2020 р. № 1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100" п. 10 Порядку виключено (набула чинності 12.12.2020 р.).

Згідно з роз`ясненням Міністерства економіки України від 24.12.2020 р. "Розміщення роз`яснення щодо порядку обчислення середньої заробітної плати у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів від 09.12.2020 р. № 1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100", якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, відбулася до 11.12.2020 (включно), то застосовуються положення постанови № 100 без змін, внесених постановою № 1213. Якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, з 12.12.2020 і пізніше, то необхідно застосовувати положення постанови № 100 з урахуванням змін, внесених постановою № 1213.

Оскільки початок терміну розрахунку розпочався в даному випадку раніше - 16.09.2020 р., передбачений п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення.

Як зазначає позивач згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві, правильність якого відповідачем не заперечувалась, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно становить 343 379, 36 грн.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 343 379, 36 грн.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналізуючи зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Як частиною першою статті 94 КЗпП України, так і частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці", як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Як вже зазначалось, відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення суми середнього заробітку в розмірі 343 379, 36 грн. за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно.

На підставі вищевикладеного, ст. ст.ст. 9, 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно.

3. Стягнути з Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, код 43115923) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі 640/18662/19 з 16.09.2020 по 03.06.2021 включно в розмірі 343 379, 36 грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 14.12.2021 р.