Справа № 260/386/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/386/21 пров. № А/857/16253/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.;

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Резуненко Олександра Анатолійовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року, прийняте суддею Маєцькою Н.Д., в м.Ужгород, о 08 годині 32 хвилині, повний текст складено 21 липня 2021 року, у справі № 260/386/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 06 січня 2021 року № 9 за платежем "мито на нафтопродукти, транспортні засоби", яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 41291, 95 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 33033,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 8258,39 грн.; № 9 за платежем "Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів", яким збільшено суму грошового зобов`язання на 62028,21 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 49622,57 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 12409,64 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дійсна митна вартість транспортного засобу заявленого митному органу до декларування складає 5800 Євро, на підтвердження чого нею надано всі необхідні документи. Вказує, що у випадку надання відповідних документів позивач має право на преференції у відповідності до ст. Протоколу І . Однак, митний орган у акті перевірки висловив сумніви щодо країни походження товару, на підставі чого донарахував митні платежі, які могли бути сплачені у випадку відсутності права на преференцію. Вважає, що відповідач всупереч вимогам законодавства прийняв рішення про коригування митної вартості.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив представник позивача, ОСОБА_1 , - адвокат Резуненко О.А. з підстав неправильного дослідження доказів, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо дотримання законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, щодо правильності визначення бази оподаткування , своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA 305160/2018/025571. Так, в акті перевірки митний орган висловив сумніви щодо країни походження товару, на підставі чого донарахував митні платежі, які могли бути сплачені у випадку відсутності права на преференцію. Проте, апелянт, вважає, що у відповідача було достатньо інформації для встановлення країни походження транспортного засобу.

Зазначає, що згідно п. 3 Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про проходження товару, звернення щодо проведення перевірки направляються митними органами до Держмитслужби у визначених випадках. Однак, у запиті Закарпатської митниці Держмитслужби від 12.02.2019 зазначено про проведення перевірки декларацій інвойс, складені європейськими компаніями, фактурна вартість яких не перевищує 6000 євро, а не сертифікатів як цього передбачає цей Порядок.

Також, посилання відповідача на розбіжності щодо вартості транспортного засобу спростовуються з огляду на те, що відповідачем не було додано платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортного засобу у розмірі 19 500,00 євро, тобто підтвердження реальності такої інформації. Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не була власником цього транспортного засобу, а тому доводи про те, що відбувся факт купівлі-продажу транспортного засобу за ціною 19500,00 євро спростовуються відсутністю доказів оплати та наявності в останньої у власності вказаного транспортного засобу.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який просить задоволити апеляційну скаргу, представника відповідача, який просить залишити без змін рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачем за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 року № UA305160/2018/025571, ввезено на митну територію України товар і задекларовано до митного оформлення та здійснено митне оформлення в режимі імпорту для вільного обігу товар: "Автомобіль легковий, такий, що був у використанні, марка Volkswagen, модель Passat, ідент. № кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 см3, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017. Торговельна марка "Volkswagen". Країна виробництва Німеччина, DE. Країна походження ЄС, (EU)" за кодом згідно з УКТЗЕД , країна походження Європейська Спільнота, фактурною вартістю 5800 євро, заявлена декларантом митна вартість 426874,98 грн., задекларовано преференційну (знижену) ставку ввізного мита - 7,3% на підставі подання до митного оформлення декларації інвойс, складеної експортером на експортному інвойсі фактурною вартістю партії товару, яка не перевищує 6000 євро, щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода).

В якості підстави для застосування преференційної ставки ввізного мита до товару, фактурна вартість якого не перевищує 6000 євро позивачем подано декларацію-інвойс від 05 вересня 2018 року № 024-2018.

Згідно поданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice) від 05.09.2018 № 024-2018 продавцем автомобіля виступала великобританська фірма «Auto Export East ltd» (Manchester, M 36 BZ, Salford, 6 Bexley Square, Great Britain.

Країна відправлення - Словаччина (м. Dobra (Slovakia) відповідно до інформації з Carnet TIR від 05.09.2018 № JX81891299).

У період з 17 листопада 2020 року по 19 листопада 2020 року Закарпатською митницею Держмитслужби проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо дотримання законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA 305160/2018/025571, за результатами якої складено акт перевірки від 27 листопада 2020 року № 0095/20/7.7-19/ НОМЕР_2 .

Згідно акту перевірки встановлено розбіжність між задекларованою вартістю при митному оформленні експорту цього транспортного засобу "легкового автомобіля марки "Volkswagen", модель Passat, VIN код НОМЕР_1 " на Україну в митних органах Республіки Польща, та задекларованою вартістю того ж легкового автомобіля громадянкою ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України і здійсненні митного оформлення за МД типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 року № UA305160/2018/025571, яка складає 211 795,66 грн., в перерахунку по курсу іноземних валют до національної валюти України, встановленому Національним банком України на день митного оформлення.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що згідно офіційно надісланої та документально підтвердженої відповіді уповноважених органів Великобританії щодо не підтвердження преференційного походження товару "легковий автомобіль марки "Volkswagen", модель Passat, VIN - НОМЕР_1 ", до задекларованого громадянкою ОСОБА_1 за митною декларацією типу ІМ-40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571 товару "легковий автомобіль марки «Volkswagen", модель Passat, VIN НОМЕР_1 " не може бути застосовано умови преференційного режиму оподаткування товарів в рамках Угоди та відповідно відсутні підстави для преференційного оподаткування ввезеного товару при здійсненні митного оформлення в Україні за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита за преференцією "410".

Як вбачається із змісту акту перевірки, порушено: пункт 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 року № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу преференційного походження товарів ввезених за деклараціями інвойс як такими, що походять з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадають під дію цієї Угоди, частини 7 статті 36, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 статті 257, частини 1 статті 270, пункту 1 частини 1 статті 279, частини 1 статті 281, Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571, на загальну суму 33 033,56 грн.; пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571, на загальну суму 49 622,57 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, Закарпатською митницею Держмитслужби винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2021 року № 9 і № 9.

Вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 06 січня 2021 року № 9 та № 9, відповідають вимогам чинного законодавства, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 МК встановлено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 МК).

У відповідності до статті 65 МК митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Приписами статті 57 МК визначено методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Кодексу). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Кодексу). Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Кодексу). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 Кодексу).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Частиною 5 статті 334 Митного кодексу України визначено, що з метою здійснення митного контролю після випуску товарів митні органи мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Положеннями статті 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39 - 1 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. При цьому, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

Судом встановлено, що після завершення митного оформлення, у відповідь на запит Закарпатської митниці ДФС Управлінням міжнародної адміністративної співпраці з митних питань Фінансового директорату Словацької Республіки листом від 23.12.2019 року №692975/2019/2000106, надано завірені копії митних та товаросупровідних документів, на підставі яких з митного складу митного поста "Dobra" Митного управління "Михайлівці" здійснено митне оформлення "легкового автомобіля... марки "Volkswagen", модель Passat, VIN - НОМЕР_1 " за митною декларацією Словаччини типу TIR від 05.09.2018 року MRN 18SK5362TR00012563 на вивезення за межі ЄС в Україну на адресу українського отримувача Slobodianiuk Aneta (Bestuzhtva 8/67, UA 88000 Uzhorod): сторінки № 2 Carnet TIR від 15.09.2018 № JX81891299, відкритого митними органами Словаччини; рахунку-фактури (інвойс) від 05.09.2018 № 024-2018, виставленого великобританською фірмою «Auto Export East LTD» на загальну суму 5 800,00 євро; автотранспортної накладної CMR від 05.09.2018 № 7803070; свідоцтва про реєстрацію (зняття) транспортного засобу в Федеративній Республіці Німеччина від 28.06.2016 № Е R 259606, із зазначенням реєстраційного номерного знаку Федеративної Республіки Німеччини "ROTH1109".

Для застосування преференційної ставки ввізного мита до товару, фактурна вартість якого не перевищує 6000 євро, позивачем подано декларацію-інвойс, складеної на експортному інвойсі від 05.09.2018 № 024-2018.

Згідно поданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice) від 05.09.2018 № 024-2018 продавцем автомобіля виступала великобританська фірма «Auto Export East ltd» (Manchester, M 36 BZ, Salford, 6 Bexley Square, Great Britain). Країна відправлення - Словаччина (м. Dobra (Slovakia) відповідно до інформації з Carnet TIR від 05.09.2018 № JX81891299).

Заявлена декларантом митна вартість визначена за шостим методом - 5 800,00 євро.

З матеріалів справи видно, що позивач згодом за резервним методом самостійно задекларувала та сплатила митну вартість автомобіля у митній декларації UA305160/2018/025571, яку збільшила від фактурної вартості на суму 426 874, 98 грн, що не заперечує контролюючий орган (а.с. 71).

В порядку ст. 55 МК України контролюючий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи є відсутнім.

Згодом, як свідчать матеріали справи, відповідач з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів звернувся до повноважених органів Республіки Польща з метою отримання інформації та підтверджуючих документів стосовно фактичного продавця та експортної вартості вищевказаного транспортного засобу.

На запит Закарпатської митниці Держмитслужби, листом Держмитслужби України від 09.07.2020 року № 20/20-02-01/7.7/1505 надіслано відповідь уповноважених органів Республіки Польща від 27.05.2020 року № 0201-IGM.541.163/2020.JC та доданих до неї завірених копій документів, які слугували підставою митного оформлення автомобіля "VW Passat VIN - НОМЕР_1 " в режимі "експорт" від польської фірми: "Dobrocar Sp. z. о. о." (ul. Solec 81b А51. 00-382 Warszawa).

У відповіді уповноважених органів Республіки Польща, у додатках, надано копії:

1) Митної декларації типу ЕХ А від 13.08.2018 MRN 18PL402010Е0753265, згідно якої встановлено: відправник/експортер товару "Dobrocar Sp. z. о. о." (ul. Solec 81b А51. 00-382 Warszawa), отримувач товару - фізична особа Mandryk Kateryna ( АДРЕСА_1 ); найменування товару: "Samohod osobowy, uzywany, marka - Volkawagen Passat, VIN - WVWZZZ3CZHE018873, pojemnosc silnska - 1968 cm3, typ paliwa - olej, rok produkcji - 2016";

2) документу "Potwierdzenie wywozu ІЕ599", в якому зазначено: дату та номер експортної МД MRN 18402010Е0753265 (митна процедура « 10» - експорт), дані про покупця та продавця, найменування товару: "Samohod osobowy, uzywany, marka - Volkawagen Passat, VIN - WVWZZZ3CZHE018873, pojemnosc silnska - 1968 cm3, typ paliwa - olej, rok produkcji - 2016", вартість фактури - 19 450 євро, код митниці оформлення - PL402010, дата складання (оформлення) 13.08.2018, дата вивезення за межі митної території ЄС - 05.09.2018, додаткова інформація: № 952 (Книжка МДП - Carnet TIR) - MRN 18SK5362TR00012563;

3) рахунку-фактури від 13.08.2018 № AUK10344 стосовно продажу автомобіля VW Passat VIN - НОМЕР_1 , згідно якої встановлено: продавець: фірма "Dobrocar Sp. z. о. о.", покупець (PL: nabywca) - фізична особа (PL: natural person) Mandryk Kateryna (Zakarpatska 9A, 88000, Uzhgorod, UA-Ukraine), вартість (ціна) - 19 450,00 Євро, зазначений реєстраційний номерний знак транспортного засобу "ROTH1109", умови поставки: DAP - Lwow, умови оплати (Forma platnosci: Gotowka) готівка.

За результатами порівняння даних від уповноважених органів Республіки Польща, з відповідними даними, що зазначені у митній декларації та документах, на підставі яких здійснено митне оформлення транспортного засобу «VW Passat, VIN - НОМЕР_1 » на митній території України, встановлено, що відомості щодо найменування та характеристик транспортного засобу повністю співпадають, разом з тим, виявлено розбіжності щодо вартості транспортного засобу

Відповідно до експортної митної декларації Республіки Польща типу ЕХ А від 13.08.2018 MRN 18PL402010E0753265 та експортного рахунку-фактури від 13.08.2018 № AUK10344 польського резидента, експортна вартість продажу «легкового автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, VIN НОМЕР_1 » на Україну складає 19 450,00 євро

Натомість, згідно інформації, яка міститься у митній декларації від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571 та рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.09.2018 № 024-2018, задекларована позивачем фактурна вартість «легкового автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, VIN - НОМЕР_1 » становить 5 800,00 євро, який в подальшому був оформлений позивачем за шостим методом, вартістю 426874,98 грн., що еквівалентно 13 002 Євро.

Враховуючи, що транспортний засіб був задекларований позивачем за шостим методом, тому питання країни походження транспортного засобу до спірних відносин є недоречним.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що оскільки вартість транспортного засобу згідно з митною декларацією від 07.09.2018 №UA305160/2018/025571 заявленою декларантом нижча від експортної декларації Республіки Польща типу ЕХ А від 13.08.2018 MRN 18 PL402010EO753265 та експортного рахунку фактури від 13.08.2018 №AUK10344 польського резидента, отриманої від уповноважених органів країни експорту транспортного засобу - Республіки Польща, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 06 січня 2021 року № 9 та № 9, відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів враховує, що митним органом рішення про коригування митної вартості транспортного засобу не приймалось, а виявлені розбіжності у вартості автомобіля правомірно скориговані шляхом винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень. Інші докази, які б спростували визначену вартість транспортного засобу, в матеріалах справи, відсутні.

Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Резуненко Олександра Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року у справі № 260/386/21, без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 13.12.21