Справа № 400/8580/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р. № 400/8580/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Громадської організації "Голос правової України", пр-т Центральний, 69, кв.32, м. Миколаїв, 54017,
до відповідачів:Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ,
про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Голос правової України» (надалі - ГО або позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом (арк. 31-46), що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради (надалі - ММР або відповідач 1) та виконавчого комітету Миколаївської міської ради (надалі - виконком або відповідач 2) щодо надання відповіді на запит про надання публічної інформації ГО від 12.09.2021;

зобов`язати Миколаївську міську раду та виконавчий комітет Миколаївської міської ради належним чином розглянути заяву-запит про надання публічної інформації ГО від 12.09.2021 у відповідності до вимог, встановлених нормами Закону «Про доступ до публічної інформації».

В обґрунтування позовних вимог ГО, зокрема, зазначила, що 12.09.2021 вона направила на електронну адресу Миколаївського міського голови запит про надання публічної інформації, проте, у передбачений Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закон № 2939) строк відповідь на зазначений запит не отримала.

Оскільки виконавчий комітет Миколаївської міської є виконавчим органом ММР, позивач визнав за необхідне залучити виконком другим відповідачем у справі.

Суд зауважив, що у первісній редакції позовної заяви ГО вказала трьох відповідачів - Миколаївського міського голову Сенкевича Олександра Федоровича, ММР та виконком.

Ухвалою від 28.09.2021 суд залишив позовну заяву без руху, зазначив, зокрема, що з прохальної частини позову неможливо встановити зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, у позовній заяві не наведені обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до кожного з відповідачів, при тому, що запит про надання публічної інформації був адресований Миколаївському міському голові.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ГО подала новий позов, в якому відповідачами, як вказано вище, визначила ММР та виконком. Вимог до Миколаївського міського голови позовна заява не містить.

ММР позов заперечила, зазначила у відзиві (арк. 50-52), що вона «… не є адресатом … запиту на інформацію та відповідно не зобов`язана здійснювати його розгляд …». Відповідач 1 вказав, що позивач звернувся до Миколаївського міського голови, а не до ММР, тому твердження ГО про допущену ММР бездіяльність є безпідставними. Також ММР зауважила, що запитувана позивачем інформація «… не стосується рішень Миколаївської міської ради та не зафіксована в рішеннях міської ради, а відноситься до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, доступ до якої забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей (рішення суду, апеляційні, касаційні скарги тощо) …». Крім того, відповідач 1 повідомив, що, за результатами розгляду заяви-запиту позивача, виконавчими органами Миколаївської міської ради 30.09.2021 на електронну адресу керівника ГО (зазначену у запиті) була направлена відповідь.

Виконком позов заперечив з тих підстав, що і ММР. Крім того, у відзиві (арк. 64-66) відповідач 2, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2016 у справі «Magyar Helsinki Bizottsбg v. Hungary», вказав, що визначальним у даному випадку має бути критерій «готовності та доступності» інформації. Також виконком висловив думку, що положення Закону № 2939 не поширюються на «… запитувану Позивачем інформацію, створену (одержану) у ході судових проваджень …». На підтвердження цього доводу виконком вказав на абзаци перший та другий пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Як встановлено судом, 12.09.2021 о 21:01 керівник ГО Самсонов Олег Володимирович направив Миколаївському міському голові (ОСОБИСТО ПРО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ) «Заяву-запит про надання публічної інформації за законодавством України» (надалі - Запит, арк. 53-55).

У Запиті містилось клопотання надати у п`ятиденний строк «копію окремої ухвали по справі №487/377/17 та інформацію про її виконання з ВАШОГО БОКУ ОСОБИСТО …».

Відповідно до копій Запиту, що були надані відповідачами, він був направлений на електронну адресу . Ця адреса на офіційному веб-сайті ММР вказана як електронна адреса канцелярії міської ради.

Запит містив повний текст вказаної окремої ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2017 у справі № 487/377/17 (провадження № 2/487/847/17).

Відповідно до тексту окремої ухвали, вона була винесена у справі за позовом фізичної особи до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Центр захисту тварин», третя особа - директор комунального підприємства Миколаївської міської ради «Центр захисту тварин», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди. Цей позов був задоволений в повному обсязі та, як вказано в окремій ухвалі «… при розгляді даної цивільної справи судом встановлено, що при звільненні позивача з боку директора комунального підприємства Миколаївської міської ради «Центр захисту тварин» … були грубо порушені вимоги чинного трудового законодавства в частині дотримання порядку звільнення працівників з займаної посади … причиною порушення трудових прав позивача є недостатня обізнаність та нехтування директором комунального підприємства Миколаївської міської ради «Центр захисту тварин» … вимог чинного трудового законодавства …».

Окрему ухвалу було адресовано Миколаївському міському голові для «вжиття заходів щодо усунення зазначених недоліків …», а Миколаївський міський голова мав повідомити суд «… про прийняте рішення …» протягом місця з дня надходження окремої ухвали.

Запит, як вказали у відзивах відповідачі, був зареєстрований канцелярією виконавчого комітету Миколаївської міської ради 13.09.2021.

Згідно з інформацією, що її повідомили відповідачі, 30.09.2021 на вказану у Запиті електронну адресу позивача «… виконавчими органами Миколаївської міської ради надано відповідь шляхом направлення листа від 30.09.2021 № 7164/02.02.01-40/14/21 (надалі - Відповідь, арк. 56-57, 58).

Відповіддю (на бланку виконкому) за підписом заступника міського голови Юрія Степанця керівник ГО був повідомлений, зокрема, про те, що міський голова не є розпорядником інформації у розумінні норм Закону № 2939, а також про те, що порядок доступу особи до інформації, що була створена (одержана) у ході судового провадження, не регулюється нормами Закону № 2939.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з преамбулою, Закон № 2939 визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, а метою Закону № 2939 є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2).

Одним з принципів забезпечення доступу до публічної інформації, як зазначено у частині першій статті 4 Закону № 2939, є прозорість та відкритість діяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно з визначенням, що міститься у частині першій статті 1 Закону № 2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Чинною у квітні 2017 року (постановлення вказаної вище окремої ухвали) редакцією частини першої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України було передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Відповідно, як зміст окремої ухвали, що була направлена Миколаївському міському голові в зв`язку із виявленням судом під час розгляду зазначеної вище справи порушення закону і встановленням судом причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, так і зміст повідомлення про вжиті заходи (на виконання цієї ухвали) є публічною інформацією у розумінні Закон № 2939 (інформація знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень і становить суспільний інтерес, оскільки стосується законності діяльності суб`єкта владних повноважень).

За таких обставин, суд встановив, що позивач мав право на доступ до неї, тому після отримання Запиту у розпорядника інформації виникли відповідні обов`язки.

Суд визнав недоречними викладені у відзиві виконкому посилання на рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 08.11.2016 у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary». Відповідач 2 обмежився цитуванням відповідної частини рішення, проте не зазначив, що інформація, про яку зазначено у Запиті, не відповідає критеріям «готовності» та «доступності». Надання позивачу копії окремої ухвали та копії повідомлення про вжиті заходи не накладало на розпорядника публічної інформації надмірний тягар зі збирання та обробки даних.

Також суд відхилив доводи відповідачів про те, що норми Закону № 2939 не поширюються на «… запитувану Позивачем інформацію, створену (одержану) у ході судових проваджень …».

По-перше, виходячи з тексту окремої ухвали, позивач не був (і не міг бути, враховуючи дату державної реєстрації ГО) учасником справи, яку розглянув Заводський районний суд м. Миколаєва у 2017 році. Відповідно, він не має можливості ознайомитись з матеріалами цієї справи (стаття 43 Цивільного процесуального кодексу України), тому твердження виконкому про те, що доступ позивача до судових рішень, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням особливостей, передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень», є безпідставними.

По-друге, Законом України від 22.12.2005 № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» встановлено обов`язковість оприлюднення судових рішень, а не повідомлень про виконання окремої ухвали.

Як зазначено у позові, на офіційному веб-сайті ММР було розміщено оголошення про те, що ММР приймає звернення громадян дистанційно, тому звернення та запити на інформацію на адресу міського голови, першого заступника міського голови, заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради можливо направити, зокрема, електронною поштою: zvern@mkrаdа.gov.ua та mkrada.gov.ua (для звернень, для запитів на інформацію).

За твердженнями позивача, Запит до Миколаївського міського голови він направив за адресою: zvern@mkrаdа.gov.ua.

Доказів направлення Запиту ГО до позову не додала.

При цьому, як вказано вище, до відзивів відповідачі додали копії Запиту, який з електронної адреси керівника ГО був направлений на електронну адресу: , що на сайті Миколаївської міської ради вказана як адреса канцелярії відповідача 1 та адреса Миколаївського міського голови.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено, що Запит позивач направив за адресою, що була призначена для звернень (запитів на інформацію).

Проте, Запит був отриманий виконкомом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно зі статтями 11, 12 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради (який очолює міський голова) є її виконавчим органом.

Отже, виконком є розпорядником публічної інформації.

Частиною третьою статті 22 Закону № 2939 встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строк розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Виконком Запит належному, на його думку, розпоряднику не направив, більш того, надав позивачу Відповідь на підставі Закону № 2939, про що зазначив у відзиві.

Проте, відповідь була надана лише 30.09.2021 (після звернення ГО до суду), при тому, що останнім днем було 20.09.2021 (згідно з частиною першою статті 20 Закону № 2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Закону № 2939, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Зміст Відповіді свідчить про те, що відповідач 2 відмовив позивачу в задоволенні запиту на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною пятою статті 19 цього Закону.

Відповідь виконкому не містить жодної з перелічених підстав, тому суд визнав, що відповідач 2 протиправно відмовив у задоволенні Запиту.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону № 2939, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

З урахуванням наведеного суд встановив, що відповідач 2 порушив права позивача, оскільки незаконно відмовив у задоволенні його Запиту, при тому ще й порушив встановлений строк для надання відповіді.

В той же час, оскільки Запит був розглянутий, підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання його розглянути відсутні.

За таких обставин, суд визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов`язати відповідача 2 задовольнити Запит.

Оскільки суд не встановив ознаки протиправності дій (бездіяльності) відповідача 1, позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Як вказано вище, позивач оскаржив бездіяльність відповідачів, тому суд, з урахуванням інформації ГО про ненадання відповіді на Запит, ухвалив розглядати справу відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки судом встановлено, що права позивача були порушені відмовою в задоволенні запиту на інформацію, справу було розглянуто в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв`язку з чим підстави для негайного виконання рішення суду відсутні.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь ГО за рахунок бюджетних асигнувань виконкому.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Громадської організації «Голос правової України» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову виконавчого комітету Миколаївської міської ради в задоволенні запиту на інформацію Громадської організації «Голос правової України».

3. Зобов`язати виконавчий комітет Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) протягом п`яти робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили задовольнити зареєстрований 13.09.2021 (№ 10440/02.02.01-15/14/21) запит Громадської організації «Голос правової України» про надання публічної інформації.

4. В задоволенні інших позовних вимог до виконавчого комітету Миколаївської міської ради відмовити.

5. В задоволенні позовних вимог до Миколаївської міської ради відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) на користь Громадської організації "Голос правової України" (пр-т Центральний, 69, кв.32, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код за ) судовий збір у сумі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна