Справа № 140/17009/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/17009/20 пров. № А/857/15110/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, ухвалене суддею Андрусенко О.О. у м.Луцьку Волинської області о 15:28, повний текст якого складений 23 лютого 2021 року, у справі №140/17009/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Турія-Агро" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Турія-Агро» звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 26.11.2020 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 270721,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 47428,00 грн; форми «Р» від 25.11.2020 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 464235,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 116058,75 грн; форми «В4» від 25.11.2020 № про визначення завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 56570,00 грн; форми «ПН» від 25.11.2020 № про застосування штрафу у сумі 3400,00 грн; форми «Р» від 25.11.2020 № про зменшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 6090,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку, що доводи контролюючого органу про те, що послуги, отримані від ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс», є такими, що використані не у господарській діяльності товариства і, як наслідок, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.120-1.2 ст.120-1, п.198.5 ст.18, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого завищено витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам з даним контрагентом, є безпідставними та спростовуються зібраними доказами.

Зокрема суд послався на наявність у матеріалах справи довідки Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, даними якої підтверджується, що по вул. Вокзальній, 156 в с. Чаруків Луцького району розміщено елеватор, що складається із комплексу будівель і споруд, належних ТзОВ «Турія-Агро». Проїзд автомобільного транспорту до вказаного елеватора можливий лише через вул. Вокзальну, яка безпосередньо прилягає до території елеватора. Будь-які інші під`їздні автомобільні шляхи до території вказаного елеватора відсутні. Станом на червень 2019 під`їзний шлях до елеватора перебував у незадовільному стані через постійний рух великовагового автомобільного транспорту, що здійснював транспортування вантажів до елеватора. Зважаючи на те, що під`їзд до вказаного елеватора фактично використовувався та продовжує використовуватися лише в інтересах забезпечення діяльності елеватора ТзОВ «Турія-Агро», ремонт даного під`їздного шляху за рахунок коштів місцевого бюджету не передбачався. У ході перегорів з керівництвом ТзОВ «Турія-Агро» останньому було запропоновано для забезпечення транспортного сполучення між елеватором та шляхами загального користування, провести ремонт під`їзду до елеватора за рахунок власних коштів. У період з липня по серпень 2019 ТзОВ «Турія-Агро» із залученням підрядної організації було проведено роботи з ремонту під`їзду до елеватора. Ремонтні роботи за рахунок коштів ТзОВ «Турія-Агро» проводилися лише на території безпосередньо прилеглій до території елеватора. Відремонтований під`їздний шлях використовується для забезпечення доїзду автотранспорту до елеватора та відстоювання великогабаритного транспорту, яким на елеватор доставляються вантажі (т.2 а.с. 235).

Щодо господарських операцій з ТзОВ «Павербуд», суд вказав на те, що наявними в матеріалах справи первинними документами підтверджується реальність господарських операцій між ТзОВ «Турія-Агро» та ТзОВ «Павербуд» щодо надання послуг з виконання робіт з реконструкції залізничної під`їзної колії на ст. «Несвіч-Волинський» згідно договору підряду від 28.05.2019 № 28-05/19. Вказані первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», жодних недоліків щодо їхнього оформлення податковим органом не зазначено, а судом не встановлено. Відтак, позивач правомірно формував податковий кредит та витрати по таких операціях, а тому встановлення завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, збільшення сум грошового зобов`язання з ПДВ та податку на прибуток із застосуванням штрафних санкцій згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями по вказаних операціях є безпідставним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в ході проведення перевірки встановлено отримання послуг поточного ремонту під`їзду до елеватора по вул.Вокзальна в селі Чаруків Луцького району Волинської області від ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс» на загальну суму 1631390,54 грн, за якими позивачем в порушення вимог пп.14.1.179 п.14.1 ст.14, ст.185, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України України ТзОВ «Турія Агро» не враховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в результаті використання не в господарській діяльності робіт з ремонту дороги до елеватора та в порушення п.120-1.2 ст.120-1, 198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТзОВ «Турія-Агро» не складено податкові накладні та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі накладних, чим занижено податкові зобов`язання по взаємовідносинах з ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс» з податку на додану вартість всього в сумі 271898 грн, в т.ч. у липні 2019 року на суму 166666 грн, за серпень 2019 року - на суму 105232 грн.

Відповідно до договору підряду ТзОВ «Павербуд» повинен виконати роботи з реконструкції залізничної під`їзної колії ТзОВ «Турія-Агро» на ст. «Несвіч-Волинський» у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі для ТзОВ «Турія-Агро». На вищевказані роботи виписано податкові накладні, які включено позивачем до податкового кредиту.

Згідно доводів скаржника, на виконання вищезазначених робіт було залучено субпідрядників, однак договором підряду від 28.05.2019 не передбачено залучення до виконання робіт сторонніх організацій субпідрядників.

Крім того наголошує, що на підставі податкової інформації, яка надійшла на адресу відповідача від органів державної податкової служби, на обліку у яких перебувають субпідрядники, встановлено, що у вказаних підприємствах відсутні необхідні трудові та виробничі ресурси, основні засоби; відсутні ліцензії, дозволи у субпідрядних організацій на виконання робіт; не встановлено платників (субпідрядних організацій) за місцем знаходження; порушення ряду кримінальних проваджень; наявна негативна податкова інформація; подача декларацій з ПДВ лише за декілька місяців, відсутні декларації з податку на прибуток та фінансової звітності; підміна номенклатури придбаних та реалізованих товарів в Єдиному реєстрі податкових накладних. Враховуючи вищевикладене, вважає, що формально укладені між ТзОВ «Турія Агро» та ТзОВ «Павербуд» правочини не спричинили реального настання юридичних наслідків.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій вбачається відсутньою, а наслідком податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, скаржник вказує на відсутність у позивача підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Головне управління ДПС у Волинській області подало до апеляційного суду клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником - Головним управління ДПС у Волинській області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України ().

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадяських формувань міститься інформація про дату та номер запису «дані про перебування юридичної особи в стані припинення» 19.10.2020, 013012030 та підстави її внесення: Внесення рішення державного органу про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, а тому відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України слід здійснити заміну відповідача правонаступником - відповідним територіальним органом Державної податкової служби, що утворений як відокремлений підрозділ Державної податкової служби наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» - Головним управлінням ДПС у Волинській області (), початок забезпечення здійснення повноважень та функцій якого з 01.01.2021 визначено Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 № 755

У зв`язку наведеним, відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України слід здійснити заміну відповідача правонаступником Головним управінням ДПС у Волинській області (ЄДРПОУ ВП 44106679).

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 08.09.2020 по 29.10.2020 ГУ ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Турія-Агро» з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 08.09.2020 з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.07.2017 по 08.09.2020, з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.11.2011 по 08.09.2020.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 05.11.2020 за №16181/07-01/37259205 (т.2 а.с. 45-113), яким встановлено порушення ТзОВ «Турія-Агро» податкового законодавства, зокрема:

-пп.14.1.179, пп.14.1.181, п.14.1ст.14, ст. 185, п.198.1, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, встановлено його заниження на загальну суму 514714,00 грн, в тому числі: липень 2019 року - 262397,00 грн, серпень 2019 року - 105232,00 грн, листопад 2019 року - 95731,00 грн, квітень 2020 року - 11667,00 грн, серпень 2020 року - 39687,00 грн;

-пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті на загальну суму 270721,00 грн, в тому числі: за 2019 рік - 189712,00 грн, за 2020 рік - 81009,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки від 05.11.2020 за №16181/07-01/37259205 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 25.11.2020 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 580293,75 грн (з них 464235,00 грн - основний платіж та 116058,75 грн - штрафна санкція);

- форми «Р» від 26.11.2020 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 318149,00 грн (з них 270721,00 грн - основний платіж та 47428,00 грн -штрафна санкція);

- форми «Р» від 25.11.2020 № про зменшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 6090,00 грн;

- форми «В4» від 25.11.2020 № про визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 56570,00 грн;

- форми «ПН» від 25.11.2020 №, яким за відсутність складання/реєстрації протягом граничного строку податкових накладних в ЄРПН застосовано штраф у сумі 3400,00 грн (т.1 а.с. 11-15).

ТзОВ «Турія-Агро», вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області форми «Р» від 26.11.2020 №, форми «Р» від 25.11.2020 №, форми «В4» від 25.11.2020 №, форми «ПН» від 25.11.2020 №, форми «Р» від 25.11.2020 № протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.36 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В розумінні статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в стуктурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинним документом - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто, первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України).

За нормами підпункту 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно достатті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбаченихпідпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбаченихпідпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбаченихпунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбаченихпунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цьогоКодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Разом з тим, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необгрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулась чи відбулась не за тим змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, це є підставою для застосування відповідних наслідків в податковому обліку.

З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватись з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, не зважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, у площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст.77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч.1 ст.77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Зі змісту акту перевірки слідує, що перевіркою встановлено отримання ТзОВ «Турія-Агро» послуг з поточного ремонту під`їзду до елеватора по вул. Вокзальна в с.Чаруків Луцького р-ну, Волинської обл. від ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс» на загальну суму 1631390,54 грн.

Відповідно до умов договору підряду №12 від 27.06.2019 ТзОВ «Турія Агро» є замовником, а ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс» - підрядником.

На вищезгадані роботи виписано податкові накладні, які включено ТзОВ «Турія-Агро» до податкового кредиту липня-серпня 2019 року: №29 від 23.08.2019 (дата реєстрації 30.08.2019) на загальну суму 2630,42 грн, в т.ч. ПДВ 438,4 грн; №6 від 05.07.2019 (дата реєстрації 26.07.2019) на загальну суму 300000, 00 грн, в т.ч. ПДМ 50000,00 грн; №37 від 19.07.2019 від 12.08.2019 (дата реєстрації 12.08.2019) на загальну суму 300000, 00 грн, в т.ч. ПДМ 50000,00 грн; №1 від 01.07.2019 (дата реєстрації 29.07.2019) на загальну суму 400000,00 грн, в т.ч. ПДВ 66666,67 грн, №11 від 16.08.2019 (дата реєстрації 29.08.2019) на загальну суму 628760,1 грн в т.ч. ПДВ 104793,4 грн.

Водночас відповідно до даних бухгалтерського обліку «Під`їзд до елеватора «Несвіч» (дорога)" не є власністю підприємства та не зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Придбання, передача, оренда позивачем також не здійснювалась. Доказів на спростування цих тверджень контролюючого органу позивачем не надано.

З огляду на наведене, ремонт під`їзду до елеватора, який позивачу не належить, за наведених умов не може бути пов`язаний із безпосередньою господарською діяльністю підприємства, а тому ненарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в результаті використання не в господарській діяльності робіт з ремонту дороги до елеватора є порушенням вимог пп.14.1.179 п.14.1 ст.14, ст.185, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України.

Оскільки реалізовані ТМЦ, сума ПДВ при придбанні яких була включена до податкового кредиту, не прийняли участь у оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, позивач на підставі п.198.5 ст.198 ПК України зобов`язаний був визначити податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи із бази оподаткування, визначеної п. 189.1 ст. 189 вказаного Кодексу. Враховуючи вищевикладене, в порушення п. 120-1.2 ст. 120-1, п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України ТзОВ «Турія Агро» не складено податкові накладні та не зареєстровано їх в ЄРПН, чим занижено податкові зобов`язання по взаємовідносинам з ТзОВ «Луцькавтодор-Сервіс» з податку на додану вартість на загальну суму 271898,00 грн (за липень 2019 року - на суму 166666,00 грн, за серпень 2019 року - на суму 105232 грн).

Також перевіркою встановлено отримання позивачем послуг від ТзОВ «Павербуд» по виконанню робіт з реконструкції залізничної під`їздної колії ТзОВ «Турія-Агро» на станції «Несвіч-Волинський» на загальну суму 1456892,30 грн.

Так, 28.05.2019 між ТзОВ «Турія-Агро» (замовник) та ТзОВ «Павербуд» (підрядник) укладено договір підряду № 28-05/19, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик та своїми засобами виконати роботи з реконструкції залізничної під`їздної колії ТзОВ «Турія-Агро» на ст. «Несвіч-Волинський» у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі згідно з переліком робіт, визначеним у Додатку 1, та Локальним кошторисом; забезпечити документальний та консультаційний супровід замовника та організувати процедуру прийняття під`їздної колії в експлуатацію. Результатом робіт за цим договором є реконструкція та прийняття в експлуатацію під`їздної колії в експлуатацію в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, «Правилами обслуговування залізничних під`їздних колій». Місце виконання робіт: елеватор для зберігання зерна за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Чаруків, вул. Вокзальна, 156, станція «Несвіч-Волинський».

Розрахунки за виконані роботи проводяться замовником на підставі документів про фактичні обсяги виконаних робіт та їх вартість: акт приймання виконаних будівельних робіт (типова форма КБ-2в); довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типова форма КБ-3). Розрахунок за договором здійснюється у безготівковій формі замовником в два етапи: 50% від ціни договору шляхом передоплати до початку виконання робіт; 50 % від ціни договору протягом 5 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт замовником (т.1 а.с.85-92).

Згідно з Додатковим договором № 1 до договору підряду від 28.05.2019 № 28-05/19 від 18.10.2019 сторони погодили, що ціна договору становить 1456892,22 грн, в тому числі ПДВ 242815,37 грн (т.1 а.с. 22).

На підтвердження виконання робіт з реконструкції залізничної під`їздної колії на ст. «Несвіч-Волинський» за вказаним вище договором та їх оплату позивачем надано акти-приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення, податкові накладні, розрахунки договірних цін, локальні кошториси на будівельні роботи №2-1-1, підсумкову відомість (т.1: а.с. 60-84, 93-103, 166-187, 235-252; т.2: а.с. 1-17, 127-134).

Так, згідно умов договору підряду від 28.05.2019 №28-05/19 ТзОВ «Павербуд» є підрядником, при цьому, згідно доводів відповідача, у підрядника (за договором) відсутні необхідні для виконання вказаних робіт трудові ресурси, основні засоби.

Контролюючим органом було виявлено що до виконання вищезазначених робіт було залучено субпідрядників, а саме: ТзОВ «Будівельний Альянс Лідербудінвест», ТзОВ Будівельна фірма «Будсервісгруп», ТзОВ «Профіт Стар Груп», ТзОВ «Бітстам Постач».

Водночас договором підряду від 28.05.2019 №28-05/19 не передбачено залучення до виконання робіт сторонніх організацій субпідрядників.

При цьому, на підставі податкової інформації, яка надійшла на адресу ГУ ДПС у Волинській області від органів державної податкової служби, на обліку у яких перебувають субпідрядники, встановлено, що у вказаних підприємствах відсутні необхідні трудові та виробничі ресурси, основні засоби; не встановлено платників (субпідрядних організацій) за місцем знаходження; порушення ряду кримінальних проваджень; наявна негативна податкова інформація; подача декларацій з ПДВ лише за декілька місяців, відсутні декларації з податку на прибуток та фінансової звітності; підміна номенклатури придбаних та реалізованих товарів у ЄРПН. Крім того встановлено, що у вказаних субпідрядних організацій відсутні ліцензії, дозволи на виконання робіт.

Під час перевірки працівниками Головного управління ДПС у Волинській області було складено та вручено голові ліквідаційної комісії ТзОВ «Турія-Агро» запит від 22.10.2020 про надання документального підтвердження по взаємовідносинах з ТзОВ «Павербуд», а саме:

-ПІП з паспортними даними та ідентифікаційними кодами осіб, які здійснювали ремонні роботи під`їзної колії ст. «Несвіч»;

-журнал допуску працівників до об`єкту та їх фактично відпрацьованого робочого часу;

-журнал в`їзду та виїзду техніки в період здійснення ремонтних робіт.

Листом від 28.10.2020 №122 ТзОВ «Турія-Агро» за запит надала інформацію, зміст якої вказує на те, що на підприємстві журнали допуску працівників до об`єкту та журнал в`їзду та виїзду техніки не заповнювались.

Скаржник у розрізі контрагентів підрядника обгрунтовано довів обставини, що у сукупності свідчать про те, що правочини між ТзОВ «Турія Агро» та ТзОВ «Павербуд» не мали мети настання реальних наслідків, а саме відсутність трудових ресурсів, відсутність основних засобів, відсутність ліцензій, дозволів у субпідрядних організацій на виконання робіт, не встановлення платників (субпідрядних організацій) за місцем знаходження, порушення ряду кримінальних проваджень, наявність негативної податкової інформації від ДПІ, у яких зареєстровані ці суб`єкти господарської діяльності, встановлено подання декларацій з ПДВ лише за кілька місяців, відсутні декларації з податку на прибуток та фінансової звітності. Наявність розбіжностей згідно Додатку 5 «розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» в значних обсягах, підміна номенклатури придбаних та реалізованих товарів в ЄРПН.

Таким чином, в порушення пп.14.1.36, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.3, п.198.4, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст. 201 ПК України ТзОВ «Турія Агро» завищено податковий кредит по рядку 10.1 Декларацій «Придбання з ПДВ на митній території України товарів (послуг) з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою» у деклараціях з ПДВ на загальну суму 242816,00 грн (за липень 2019 року на суму 95731,00 грн, за листопад 2019 року - на суму 95731,00 грн, за квітень 2020 року - на суму 11667,00 грн, за серпень 2020 року - на суму 39687,00 грн).

Оскільки реальність вчинення господарських операцій по ТзОВ «Павербуд» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичних рух активів, а не задекларований на папері, податковий орган дійшов висновку про відсутність у ТзОВ «Турія Агро» підстав для податкового обліку вказаних операцій.

В контексті наведеного слід зазначити, що платнику необхідно проявляти розумну обережність при укладенні договорів, адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але й ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументами сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скаржником, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доведення правомірності прийнятих ним рішень, доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 26.11.2020 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 270721,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 47428,00 грн; форми «Р» від 25.11.2020 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 464235,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 116058,75 грн; форми «В4» від 25.11.2020 № про визначення завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 56570,00 грн; форми «ПН» від 25.11.2020 № про застосування штрафу у сумі 3400,00 грн; форми «Р» від 25.11.2020 № про зменшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 6090,00 грн, такі прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих відповідачу повноважень.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турія-Агро» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області форми «Р» від 26.11.2020 №, форми «Р» від 25.11.2020 №, форми «В4» від 25.11.2020 №, форми «ПН» від 25.11.2020 №, форми «Р» від 25.11.2020 № є безпідставними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню у відповідній частині.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі №140/17009/20 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Турія-Агро" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 13.12.2021.