Справа № 540/8053/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/8053/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області Колихаєва Ігоря Вікторовича про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з адміністративним позовом до Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області Колихаєва Ігоря Вікторовича, в якому просять:

- визнати протиправною відмову Херсонського міського голови Колихаєва Ігоря Вікторовича у реєстрації депутатської фракції Політичної партії «БЛОК ВОЛОДИМИРА САЛЬДО» у Херсонській міській раді у складі депутатів: Ігор ПАСТУХ (Голова фракції), Роман ПІД ПЕРИ ГОРА (Заступник Голови фракції), Ольга ВИНОГРАДОВА (секретар фракції). Ірина ЦЕНКЕР.

- зобов`язати Херсонського міського голову Колихаєва Ігоря Вікторовича оголосити на наступному після набрання чинності по цій судовій справі судового рішення пленарному засіданні Херсонської міської ради про скасування реєстрації депутатської фракції Політичної партії «БЛОК ВОЛОДИМИРА САЛЬДО» у Херсонській міській раді Херсонського району Херсонської області у складі депутатів: Сальдо Володимир Васильович - Голова фракції, Семенчев Ігор Ігорович - заступник Голови фракції, Співакіна Ольга Володимирівна секретар Фракії, Семенчев Ігор Григорович, Петров Олексій Валерійович, про яку було оголошено на пленарному засіданні сесії міської ради від 11.12.2020 року та оголосити про реєстрацію депутатської фракції Політичної партії «БЛОК ВОЛОДИМИРА САЛЬДО» у Херсонській міській раді Херсонського району Херсонської області у складі депутатів: Ігор ПАСТУХ (Голова фракції), Роман ПІДПЕРИГОРА (Заступник Голови фракції), Ольга ВИНОГРАДОВА (секретар фракції), Ірина ЦЕНКЕР.

Відповідно до ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.161 КАС України.

Так, частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що позивачами оскаржуються дії відповідача з реєстрації депутатської фракції Політичної партії «БЛОК ВОЛОДИМИРА САЛЬДО» у Херсонській міській раді Херсонського району Херсонської області, які були вчинені 11.12.2020 року. При цьому, позивачі зазначають, що про вказану реєстрацію було оголошено на пленарному засіданні сесії міської ради 11.12.2020 року.

Отже, саме 11.12.2020 позивачі дізнались про вчинення відповідачем дій, які оспорюються в межах даного позову.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачі звернулись до суду з цим позовом через рік після вчинення відповідачем оскаржуваних дій, тобто з пропуском строку звернення до суду на шість місяців. Разом з тим, до позовної заяви не додана заява про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Зазвичай це обставини, які не залежали від волевиявлення особи або обставини, які об`єктивно перешкоджали у вчасному зверненні до суду.

Частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність підтверджених належними доказами поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне вчинення відповідних дій.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №826/16024/17, від 19 вересня 2018 року у справі №708/21/17, від 26 вересня 2018 року у справі №281/492/17, від 16 серпня 2019 року у справі №826/10115/17.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Отже, звертаючись до суду з пропуском строку, позивачам слід надати обґрунтовану заяву про поновлення такого строку з наведеними причинами пропуску строку звернення до суду та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, встановленого нормами КАС України.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Крім того, слід звернути увагу на обґрунтування позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст.2, п.п. 1 6 ч.1 ст.5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду. У п. 30 32 рішення у справі Наталія Михайленко проти України (заява №49069/11) Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A №18). На це право на суд, в якому право на доступ до суду є одним з аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу (див. серед іншого (inter alia), рішення у справах Рош проти Сполученого Королівства (Roche v. the United Kingdom), заява №32555/96, п. 117, та Салонтаджі-Дробняк проти Сербії (Salontaji-Drobnjak v. Serbia), заява №36500/05, п. 132). Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A №93).

Отже, на стадії звернення до суду з позовною заявою саме на позивача покладається обов`язок доведення "небезпідставності" звернення до суду, що випливає також зі змісту вимог ч.4 ст.161 КАС України, відповідно до якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Слід зауважити, що права депутата, на які поширюються установлені законодавством гарантії депутатської діяльності, відповідають критеріям ст.ст.2, 5 КАС України як об`єкту судового захисту та визначенню поняття охоронюваний законом інтерес, яке надано рішеннями Конституційного Суду України від 14.12.2011р. №19-рп/2011 та від 01.12.2004р. №18-рп/2004.

За таких обставин, визначені Законами Про місцеве самоврядування в Україні, Про статус депутатів місцевих рад права позивачів як депутатів підлягають судовому захисту у разі їх порушення.

З огляду на викладені приписи законодавства, позивачам слід навести у позовній заяві обґрунтування порушення своїх депутатських прав.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачам строку для усунення її недоліків, а саме для подання до суду позовної заяви з наведеним обґрунтуванням порушення саме депутатських прав позивачів та обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними причинами пропуску такого строку. До заяви про поновлення строків звернення до суду мають бути додані докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/8053/21 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.С. Пекний