Справа № 200/10099/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року справа №200/10099/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року (повне судове рішення складено 29 вересня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/10099/21 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 61 055,69 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період служби з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 204 177,81 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 29.10.2020 по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за результатом розгляду справи № 200/563/21-а рішенням Донецького окружного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

Однак, відповідачем було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 61 055,69 грн, що є значно меншим, ніж належить йому виплатити.

Позивач зазначав, що до сплати належить індексація за період з 28.10.2008 по 28.10.2020 в сумі 265 233,50 грн, отже заборгованість складає 204 177, 81 грн. (265 233,50 61 055,69).

Оскільки індексацію грошового забезпечення позивачу не виплачено в день його звільнення зі служби, то вказане свідчить про те, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку. Тому, відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.

Крім того, позивач вказав, що має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/10099/21 за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року закрито провадження у справі № 200/10099/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 61 055,69 грн, стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період служби з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 204 177,81 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судом у іншому провадженні.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що предметом цієї справи не є спонукання відповідача виконання судового рішення у справі № 200/563/21-а, а є протиправність дій відповідача, яка полягає у невірному виконанні судового рішення. Саме встановлення належних до сплати сум можливо встановити лише в рамках нового позовного провадження, а не в рамках скарги в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судами встановлено, що за наявною інформацією в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», в Донецькому окружному адміністративному суді перебувала справа № 200/563/21-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі № 200/563/21-а, яке набрало законної сили 20.04.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач вважав дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2008 по 28.10.2020 в розмірі 61 055,69 грн протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч.8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 200/563/21-а.

Слід звернути увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправними дій відповідача та стягнення індексації грошового забезпечення за період служби з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 204 177,81 грн - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 200/563/21-а.

Отже, в цьому випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст.382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 61 055,69 грн, стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період служби з 28.10.2008 по 28.10.2020 у розмірі 204 177,81 грн, оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судом у іншому провадженні.

Відповідно до частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала місцевого суду відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 200/10099/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 14 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін