Справа № 200/17919/21
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

14 грудня 2021 р. Справа №200/17919/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Черникова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (юридична адреса: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7 354,00 грн. за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн. за 2019 рік у розмірі 6 190, 00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн., за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7 354,00 грн., за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн., за 2019 рік у розмірі 6 190,00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн. за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування позивач зазначив, що про виплати разової грошової допомоги у визначеному розмірі дізнався кілька місяців назад із засобів масової інформації. У зв`язку з чим звернувся до відповідача із відповідною заявою. З листа відповідача від 19 листопада 2021 року № 06вх.Л-162-5.1-6.2 позивач дізнався про порушене право на отримання. У зв`язку з чим, вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду із даними позовними вимогами.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позовні вимоги в частині розміру виплаченої позивачу допомоги до 05 травня у 2017- 2019 роках обґрунтовані тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазнає, що строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами в частині виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2017-2019 роках розпочався з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, оскільки саме з цього часу позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Сам факт того, що позивач дізнався про порушення своїх прав пізніше, а саме, як він стверджує, у листопаді 2021 р., не може нівелювати тієї обставини, що саме з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 правовідносини набули того правового регулювання, на яке позивач посилається, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, а отже підстави для звернення до суду з даним позовом виникли саме з 27 лютого 2020 року.

Таким чином, позов у частині виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2016-2019 роках подано з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, при цьому позивачем не наведено причин пропуску такого строку та не надано доказів їх поважності.

Щодо позовних вимог про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн., суд зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Разом з тим, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли вона дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з цим посилання на необізнаність з чинним законодавством не є підставою для поновлення строку.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Винятком з цього правила був би випадок звернення позивачем без зайвих зволікань, в розумний строк після опублікування вищевказаного рішення суду до уповноваженого органу із заявою про надання позивачу відповідної інформації щодо перерахунку пенсії.

Відповідно, у такому випадку позивач вважався б таким, що дізнався про порушення своїх прав після отриманні відповіді на свою заяву, чи після закінчення встановлених Законом України «Про звернення громадян» строку надання відповіді на таку заяву.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 р. у справі №240/12017/19.

Сам вид спірної разової грошової допомоги (до 5 травня) вказує на те, що не отримавши таку допомогу до травня відповідного року позивач мав дізнатись про порушення його права.

Крім цього, як встановлено судом з матеріалів позовної заяви, виплату частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в сумі 1 390,00 грн. позивачу було здійснено у 2020 році, на його картковий рахунок у банку.

Спеціальним законом встановлено строк, не пізніше якого особа, має можливість отримати виплату за відповідний рік.

Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною четвертою статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Верховний Суд, у постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 607/7919/17 дійшов до висновку про те, що перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо непризначення чи невиплати щорічної разової допомоги у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, у якому така допомога мала бути виплачена.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаній постанові Верховного Суду, проте, вважає за необхідне зазначити про таке.

У вказаній постанові відповідний висновок Верховний Суд зробив, проаналізувавши положення ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як було вказано вище, ця норма встановлює, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Судом встановлено, що 30 вересня 2020 року є останнім днем коли позивач мав право отримати відповідну допомогу за 2020 рік.

Отримавши у 2020 році суму 1 390,00 грн. з 30 вересня 2020 року по 04 грудня 2021 року (день звернення до суду), позивач не звертався до суду із даним позовом.

З дня отримання допомоги до 5 травня особою, якій призначена така допомога вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання зазначеної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо розміру складових призначеної виплати звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації.

Таким чином, звернення позивача до відповідача з заявою про виплату суми невиплаченої допомоги до 5 травня не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові №240/12017/19 від 31.03.2021 р.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, початком строку на звернення до адміністративного суду з позовом про виплату належної суми одноразової допомоги до 5 травня за 2020 рік є 1 жовтня 2020 року, а останнім днем такого строку є 1 квітня 2021 року.

Судом встановлено, що до суду з даним позовом позивач звернувся лише 04 грудня 2021 року, про що свідчить відмітка на поштовому конверті, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені статтею 122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.

Зі змісту заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з позовом не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання допомоги у належному розмірі у встановлений законом строк або звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, підлягає поверненню позивачеві у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись статтями 120, 122, 123, 169, 242, 248, 256, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо відмови у виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн. за 2019 рік у розмірі 6 190, 00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн., за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн. та зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області нарахування та виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн., за 2019 рік у розмірі 6 190,00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн. за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо відмови у виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн. за 2019 рік у розмірі 6 190, 00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн., за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн. та зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області нарахування та виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6 800,00 грн., за 2019 рік у розмірі 6 190,00 грн. за 2018 рік у розмірі 5 600,00 грн. за 2017 рік у розмірі 5 035,00 грн.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 грудня 2021 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова