Справа № 520/4148/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. Справа № 520/4148/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі № 520/4148/21 головуючий 1 інстанції Бадюков Ю.В., м. Харків) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської в якому просила:

- визнати незаконним розпорядження від 17.11.2020 року Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради відділу з питань обслуговування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, постраждалих від аварії на ЧАЕС, інших громадян пільгових категорій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним розпорядження від 17.11.2020 року відділу з питань обслуговування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, постраждалих від аварії на ЧАЕС, інших громадян пільгових категорій Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про скасування рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (до перейменування - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Харкові ради) від 04.01.2010 про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» та припинення дії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 04.01.2010 ОСОБА_1 .

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатами проведеного аналізу наявних в матеріалах особової справи позивачки в частині видачі їй посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» на відповідність вимогам статті 10 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з врахуванням факту загибелі чоловіка позивачки, який згідно листа ХОВК від 26.05.2011 № ФХЗ - 120213/509С проходив військову службу в Збройних силах Республіки Узбекістан та 22.04.1994 загинув в авіакатастрофі при виконанні військових обов`язків, з врахуванням норм пункту 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», керуючись вищезазначеними роз`ясненнями Міністерства праці та соціальної політики України, пункту 13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05. 1994 № 302 (зі змінами), 17.11.2020 Управлінням цілком правомірно прийнято розпорядження про скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 04.01.2010 про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого» ветерана війни», про припинення дії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 04.01.2010 ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 повернути до Управління бланк недійсного зазначеного посвідчення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.01.2010 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Харкові ради видано повторно посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" (а.с.11)

Листом від 22.02.2021 року № 10-87/1395/04-21 Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради позивачку повідомлено про прийняття розпорядження від 17.11.2020 про скасування рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (до перейменування -Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Харкові ради) від 04.01.2010 щодо видачі посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни№ серії НОМЕР_1 (а.с.12).

В обґрунтування прийнятого Відділом з питань обслуговування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, постраждалих від аварії на ЧАЕС, інших громадян пільгових категорій розпорядження від 17.11.2020, зазначено, що за результатами проведеного аналізу наявних в матеріалах особової справи ОСОБА_1 в частині видачі їй посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» на відповідність вимогам статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист ветеранів війни, гарантії їх соцального захисту» (далі - Закон), з врахуванням встановленого факту причини загибелі чоловіка заявниці, який згідно листа Харківського обласного військового комісаріату від 26.05.2011 № ФХ - 120213/509С проходив військову службу в Збройних Силах Республіки Узбекистан та 22.04.1994 загинув в авіакатастрофі при виконанні військових обов`язків, з врахуванням норм п.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом; здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, а також керуючись листами-роз`ясненнями Міністерства праці та соціальної політики України від 23.04.2009 № 212/014/91-09 та від 23.04.2009 № 201/014/91-09, керуючись п. 13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від12.05.1994 № 302 (зі змінами) вирішено скасувати рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (до перейменування - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Харкові ради) від 04.01.2010 про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни». Припинено дію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 04.01.2010 ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 повернути до Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради посвідчення серії НОМЕР_1 , як таке, що скасовано та не є дійсним (а.с.41)

Не погоджуючись із розпорядженням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що соціальні цінності, які гарантує Держава позивачу - отримання певного статусу "члена сім`ї померлого ветерана війни", не можуть обмежуватись протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень, яке окрім іншого є не мотивованим, і таким, що прийняте без законодавчих на те підстав та довільному тлумаченні норм на, які не відповідають встановленим обставинам справи, та з посиланням на листи роз`яснення, які не є нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з абз. 8 п. 1 ст. 10 Закону № 3551-ХІІ чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

У абзаці 16 пункту 1 зазначеної статті Закону № 3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Пунктом 7 Порядку визначено, що посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302.

В преамбулі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ указано, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В силу приписів підпункту 3 пункту 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 2011- XII), дія цього Закону поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

У відповідності до п. 10 ст. 14 Закону № 2011-XII військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Пунктом 13 вказаної статті Закону № 2011-XII визначено, що особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що форму та порядок видачі таких посвідчень встановлено Постановою Кабінетом Міністрів України від 28.05.1993 №379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (далі - Постанова).

Згідно з абз. 1 п. 1 вказаної Постанови посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2013 у справі №2040/2а-259/12 судом встановлено наступне:

«Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , який на той час проходив військову службу в республіці Узбекистан (а.с.7).

22.04.1994 року ОСОБА_2 загинув в авіаційній катастрофі при виконанні обов`язків військової служби (а.с.8, 11).

Згідно виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.04.1994 року № 61 (а.с.12), смерть ОСОБА_2 пов`язана з виконанням службових обов`язків.

17.11.1996 року Дзержинським районним військовим комісаріатом м. Харкова ОСОБА_2 було видане посвідчення серії НОМЕР_3 , згідно якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.9).

04.01.2010 року Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради позивачеві було повторно видане посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» серії НОМЕР_1 (а.с.10, 30).

12.01.2011 року до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Харкові ради та до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було направлено запит Харківським обласним військовим комісаріатом, в якому останній просить перевірити законність встановлення статусу та видачі пільгового посвідчення члена сім`ї загиблого відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.31).

26.05.2011 року Харківським обласним військовим комісаріатом до УПСЗН Ленінської районної у м. Харкові ради (згодом - УПСЗН адміністрації Ленінського району Харківської міської ради) надіслано лист № 26.05.2011 року № ФХ-120213/509С, в якому з посиланням на п.13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 запропоновано раніше видане пільгове посвідчення члена сім`ї загиблого громадянці ОСОБА_1 вилучити та з 01.06.2011 р. припинити надання пільг, передбачених ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», що і було зроблено першим відповідачем по справі.

Статтею 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п.1 ч.1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який був підставою для встановлення позивачці статусу "Член сім`ї померлого (загиблого)" чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Як встановлено пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі по тексту - Положення № 302), зазначене посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого" (п.4 Положення № 302).

У відповідності до п.11 Положення № 302, якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, то за заявою ветерана війни чи іншої особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видається нове посвідчення у порядку, визначеному пунктом 7 цього Положення.

Як зазначено у пункті 13-1 Положення № 302, у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Колегією суддів встановлено, що рішення про надання позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) було прийняте Дзержинським районним військовим комісаріатом м. Харкова, і на даний час таке рішення не скасовано та є чинним.»

Зазначена постанова Харківського апеляційного адміністративного суду, у справі № 2024/2а-259/12, набрала законної сили.

Враховуючи обставини, що встановлені судовим рішенням у справі № 2024/2а-259/12 відповідачем 04.01.2010, у зв`язку з непридатністю посвідчення серії НОМЕР_3 , було видане нове посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого), яке, у відповідності до п. 11 Положення № 302, видається, якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, за заявою ветерана війни чи іншої особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видається нове посвідчення у порядку, визначеному пунктом 7 цього Положення.

Тобто, при зверненні 04.01.2010 року позивачки щодо видачі нового посвідчення замість раніше виданого, що стало непридатним, відповідач погодився з правомірністю присвоєння позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) та дійшов висновку про наявність підстав для видачі позивачці нового посвідчення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14 лютого 1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав - учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР.

Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави - учасниці Співдружності мають право вживати заходи щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Згідно із статтею 2 вищезазначеної Угоди держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 вищевказаної Угоди передбачено, що держави - учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України від 07 червня 2001 № 2495-ІІІ «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року» постановлено Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року, підписаний 25 січня 2000 року в м. Москві, ратифікувати із застереженням: "З урахуванням законодавства України".

Відповідно до статті 1 цього Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в збройні сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право громадян повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Колегія суддів приходить до висновку, що соціальні цінності, які гарантує Держава позивачу - отримання певного статусу "члена сім`ї померлого ветерана війни", не можуть обмежуватись протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень, яке окрім іншого є не мотивованим, і таким, що прийняте без законодавчих на те підстав та довільному тлумаченні норм на, які не відповідають встановленим обставинам справи, та з посиланням на листи роз`яснення, які не є нормативно-правовими актами. З огляду на це, судом відхиляються доводи відповідача про те, що на позивачку не поширюються вимоги Закону №3551.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі № 520/4148/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко