Справа № 420/19005/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-10133-51 від 08.09.2021 року в сумі 37788,74 грн., зобов`язання відповідача виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 37788,74 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але в період, за який нарахований внесок від здійснення підприємницької діяльності, позивач був звільнений від сплати ЄСВ за себе, оскільки не здійснював підприємницьку діяльність, був найманим працівником, а внесок за нього сплачували його роботодавці.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. З відзиву на адміністративний позов вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що згідно реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 перебував на обліку у Суворовській ДПІ з 27.02.2008 року по 22.09.2021 року як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування. За період з 2017-2021 роки позивачем звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до контролюючого органу не надавались. Згідно інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів до бюджету 71040000 єдиний соціальний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, станом на 19.05.2021 року рахується заборгованість в сумі 37788,74 грн., яка виникла внаслідок несплати єдиного внеску за 2017 рік нарахована по строку 09.02.2018 року у сумі 8448 грн., за 2018 рік 7371,54 грн., за 2019 рік 10719,72 грн., за 2020 рік 9049,48 грн., за січень 2021 року 2200 грн. загальна сума заборгованості 37788,74 грн.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.02.2008 року ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем (КВЕД 52.71.1) ремонт взуття (основний), та 22.09.2021 року на підставі власного рішення позивача внесено запис про припинення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

При цьому, 08.09.2021 року позивачу ГУ ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10133-51 року, відповідно якої недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 37788,74 грн. (аркуш справи 25). Згідно даних облікової картки позивача, заборгованість нарахована за період з 01.01.2017 року по 19.01.2021 роки.

Позивач не погодився із правомірністю зазначеної вимоги та звернувся до суду з цим позовом.

Позивач зазначає, що підприємницьку діяльність не здійснював з 2010 року, доходу не отримував. У 2017-2018 роках та з 07.05.2019 року по 02.09.2019 року позивач перебував у трудових відносинах, ЄСВ за вказаний період нараховував та сплачував роботодавець, у зв`язку із чим він вважає, що не має сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1, ст. 2, абз. 2 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із п 4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;.

Відповідно до абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах з роботодавцем та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом не врегульовано.

З аналізу наведених норм у сукупності вбачається, що платниками єдиного соціального внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі вищевикладеного можливо дійти висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Слід зазначити, що вимога сплачувати єдиний внесок особами, які перебувають на обліку в органах ДПС та які одночасно перебувають у трудових відносинах, як найманий працівник, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

При цьому, відповідачем не надано до суду жодних відомостей, які б свідчили про отримання позивачем доходу від здійснення підприємницької діяльності.

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка є обов`язковою до застосування, висловленій в постановах від 27 листопада 2019 року справа №160/3114/19 та від 04 грудня 2019 року справа №440/2149/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7, абз. 1, 2 ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Так, мінімальна заробітна плата у 2017 році складала 3200 грн., ЄСВ 22%, що складало 704 грн. на місяць, а за рік 8448 грн.

При цьому, згідно наданих до суду Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 вбачається сплата єдиного внеску роботодавцем у 2017 році у розмірі 1198,34 грн., зокрема, березень 96,30 грн. (437,73 грн.х22/100) 4 дні страхового стажу, квітень 704 грн., травень 398,04 грн. Тобто, в бюджет за 2017 рік сплачено роботодавцем ЄСВ за ОСОБА_1 у розмірі 1198,34 грн.

Мінімальна заробітна плата у 2018 році складала 3723 грн., ЄСВ 22%, що складало 819,06 грн. на місяць, а за рік 9828,72 грн.

При цьому, доказів сплати роботодавцем у 2018 році ЄСВ у розмірі 9828,72 грн. за ОСОБА_1 позивачем не надано.

Також, мінімальна заробітна плата у 2019 році складала 4173 грн., ЄСВ 22%, що складало 918,06 грн. на місяць, а за рік 11016,72 грн.

При цьому, згідно наданих до суду Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 вбачається сплата єдиного внеску роботодавцем у 2019 році у розмірі 6426,42 грн., зокрема, червень 918,06 грн., липень 918,06 грн., серпень 918,06 грн., вересень 918,06 грн., жовтень - 918,06 грн., листопад - 918,06 грн., грудень - 918,06 грн. Тобто, в бюджет за 2019 рік сплачено роботодавцем ЄСВ за ОСОБА_1 у розмірі 6426,42 грн.

Крім того, мінімальна заробітна плата у 2020 році складала 4723 грн., ЄСВ 22%, що складало 1039,06 грн. на місяць, а за рік 12468,72 грн.

При цьому, згідно наданих до суду Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 вбачається сплата єдиного внеску роботодавцем у 2020 році у розмірі 3117,18 грн., зокрема, січень 1039,06 грн., лютий 1039,06 грн., березень 1039,06 грн. Тобто, в бюджет за 2020 рік сплачено роботодавцем ЄСВ за ОСОБА_1 у розмірі 3117,18 грн.

Таким чином, враховуючи те, що у період 2017, 2019-2020 років позивач перебував у трудових відносинах та ЄСВ частково за вказаний період нараховано та сплачено роботодавцем на суму 10741,94 грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10133-51 від 08.09.2021 року на суму 10741,94 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 37788,74 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з «Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 року за № 321/35943, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку З метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку З метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП; реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення; реєстр контролю наявності ІКП без ознаки «Платник відсутній в реєстрі» відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Таким чином, оскільки судом вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-10133-51 від 08.09.2021 року на суму 10741,94 грн. визнана протиправною, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 10741,94 грн. підлягають задоволенню

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2020 року №Ф-33888-50 на суму 10741,94 грн., зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 10741,94 грн., а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, він має бути стягнутий з відповідача у відповідності до ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ГУ ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-10133-51 від 08.09.2021 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн., зобов`язання відповідача виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 37788,74 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10133-51 від 08.09.2021 року на суму 10741,94 грн.

Зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити з електронного кабінету та інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 10741,94 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ГУ ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 258,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида