Справа № 420/18646/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1, корп. А, смт. Великодолинське, Одеська область, 67833, )про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за результатом якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області X cесії VIII скликання від 17 вересня 2021 року №366-VIII «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області;

зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області X cесії VIII скликання від 17 вересня 2021 року №366-VIII «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області, є протиправним, оскільки:

оспорювана земельна ділянка відповідно до генерального плану с. Молодіжне відноситься до земель будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

на кадастровій карті, поруч з бажаною до відведення земельною ділянкою позивача наявні земельні ділянки з такою самою площею, як бажає позивач до відведення тільки свідчить про те, що позивачу також можливо надати відповідний дозвіл;

посилання відповідача на те, що генеральним планом не передбачено розміщення (формування) земельних ділянок бажаною Вами площею 0,2500 га суперечить попередньому посиланню відповідача. Окрім того, в клопотанні зазначено орієнтовною площею 0,25 га..., отже дана площа є орієнтовною, максимальною для приватизації відповідно до чинного законодавства і відповідач може надати дозвіл на земельну ділянку меншої площі, що відповідає чинному генеральному плану;

посилання відповідача на невідповідність плану зонування території с. Молодіжне - бажана до відведення земельна ділянка, зазначена на графічному матеріалі, знаходиться в зоні сільськогосподарського призначення, в якій не передбачене відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не є допустим, оскільки позивач подавав клопотання відповідно до чинного плану зонування виключно на зону Ж-1, що призначена під зону садибної забудови, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки також буде розроблятись виключно на зону Ж-1. Окрім того, закон не забороняє передавати землі сільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

існує позиція Верховного Суду, що викладена в постанові від 27 березня 2018 року у справі № 463/3375/15-а про те, що надання чи відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою;

також, відповідачем були пропущені строки розгляду клопотання, встановлені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Отже, у відповідача відсутні підстави для відмови в наданні відповідного дозволу позивачу.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає, позовну заяву необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 року Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель земельні ділянки з цільовим призначенням: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови.

У відповідності до ст. 38 Земельного Кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно зі пунктом 2 статей 6 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування - органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної документації, Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, на сьогоднішній день на території с. Молодіжне діє Генеральний план, затверджений ще у 2007 році.

Відповідно до рішення VII скликання LІV сесії Молодіжненської сільської ради № 1533- VII від 24.12.2019 року було затверджено план зонування території села Молодіжне (Зонінг). Відповідно до статей 1, 18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності план зонування території (Зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

До того ж, згідно з викопіюванням з Плану зонування с. Молодіжне Одеського району Одеської області бажана заявником земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (згідно з графічними матеріалами доданими до заяви) накладається та перебуває в зоні земель сільськогосподарського призначення, де відповідно до Плану зонування не передбачено розміщення земельних ділянок з цільовим призначенням бажаним Позивачем.

Також відповідно до діючого Генерального плану с. Молодіжне приватизація земельних ділянок площею 0,2500 га на даному масиві не передбачено.

Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області є вмотивованим, обґрунтованим, добросовісним і законним, та прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приводу порушення строків розгляду клопотання ОСОБА_1 від 10.12.2020 року: питання неналежного розгляду вказаного клопотання вже було предметом судового розгляду по справі № 420/7709/21 та за результатами розгляду якої 08.07.2021 року було прийнято відповідне рішення, на виконання якого 17.09.2021 року прийнято Рішення № 366 VІІІ «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду», з урахуванням вимог ст. 118 Земельного Кодексу України.

При цьому відповідач зазначає, що зобов`язати депутатів селищної ради на пленарному засіданні сесії прийняти те чи інше рішення на користь позивачів не передбачено жодним нормативно-правовим актом, діючим на території України.

09.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що відповідно до генерального плану с. Молодіжне розробленого ще у 2007 році (даний генеральний план наявний в матеріалах справи та викопіювання з нього), оспорювана земельна ділянка відноситься до земель будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідачем не додано жодних доказів стосовно того, що приватизація земельних ділянок площею 0,2500 на даному масиві не передбачено. При тому, відповідно до ст. 77 КАС України, суб`єктом доказування по даній справі є саме відповідач.

Втім, на кадастровій карті, поруч з бажаною до відведення земельною ділянкою позивача наявні земельні ділянки з такою самою площею, як бажає позивач до відведення тільки свідчить про те, що позивачу також можливо надати відповідний дозвіл. Окрім того, в клопотанні зазначено орієнтовною площею 0,25 га..., отже дана площа є орієнтовною, максимальною для приватизації відповідно до чинного законодавства і відповідач може надати дозвіл на земельну ділянку меншої площі, якщо таке відповідає чинному генеральному плану (однак, відповідно до чинного генерального плану неможливо встановити приватизація земельних ділянок якою площею передбачена на даному масиві. Таке передбачення маж встановлювати детальний план території).

Відповідач зазначає, що згідно з викопіюванням з плану зонування с. Молодіжне, бажана заявником земельна ділянка накладається та перебуває в зоні земель сільськогосподарського призначення. Відповідачем додано викопіювання з плану зонування с. Молодіжне, згідно графічних матеріалів, доданих до заяви позивача, зроблене начальником земельного відділу Галбур Ю.С. У відповідь на дану тезу представник позивача зазначає, що:

чинним генеральним планом с. Молодіжне, не передбачено на тому земельному масиві землі сільськогосподарського призначення;

на кадастровій карті, поруч з бажаною до відведення земельною ділянкою позивача наявні земельні ділянки з такою самою площею, як бажає позивач до відведення тільки свідчить про те, що позивачу також можливо надати відповідний дозвіл;

позивач подавав клопотання відповідно до чинного плану зонування виключно на зону Ж-1, що призначена під зону садибної забудови, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки також буде розроблятись виключно на зону Ж-1;

викопіювання з плану зонування с. Молодіжне, згідно графічних матеріалів, доданих до заяви зроблене начальником земельного відділу Галбур Ю.С. не може бути належним та достатнім доказом по даній справі, оскільки в клопотанні зазначалось орієнтовне місцезнаходження, фактичне місцезнаходження може встановити тільки геодезія, а викопіювання зроблене одним з працівників відповідача не може бути допустимим, оскільки така особа є зацікавленою особою;

окрім того, закон не забороняє передавати землі сільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До клопотання, що направлялись відповідачу додавались докази, з яких вбачається відповідність цільового призначення бажаної до відведення земельної ділянки цільовому призначенню, зазначеному у містобудівній документації.

Інформація надана відповідачем у відзиві на позовну заяву свідчить про небажання відповідача надавати відповідний дозвіл позивачу. При тому, законний підстав у відмові в задоволенні клопотання немає.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

10.12.2020 р. позивач звернувся з клопотанням до відповідача, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеутрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтованою площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області.

До вищевказаної заяви додані копії паспорта та ідентифікаційного номеру; графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування; викопіювання з Генерального плату села Молодіжне з позначенням бажаної до відведення земельної ділянки; викопіювання плану зонування села Молодіжне з позначенням, що дана земельна ділянка відноситься до зони житлової забудови.

10.12.2020 р. позивач звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації про земельну ділянку, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 .

Листом від 21.01.2021р. Великодолинською селищною радою Одеського району Одеської області повідомлено, що зазначена позивачем земельна ділянка не є земельною ділянкою у розумінні земельного законодавства.

18.01.2021р. позивач звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації стосовно результатів розгляду клопотання позивача та надати копію рішення за результатами розгляду клопотання.

Листом від 27.01.2021р. Великодолинською селищною радою Одеського району Одеської області повідомлено, що у зв`язку з незавершеною реорганізацією Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області розгляд клопотання наразі не може мати місце.

Зазначені обставини також встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року по справі №420/7709/21, яке набрало законної сили 10.08.2021 року.

При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від від 08.07.2021 року по справі №420/7709/21 суд вирішив:

визнати противоправною бездіяльність Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 10.12.2020 р.;

зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10.12.2020 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням - будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання даного рішення суду відповідачем було прийнято рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області X cесії VIII скликання від 17 вересня 2021 року №366-VIII «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду», яким було відмовлено у задоволені клопотань громадян України (зокрема ОСОБА_1 ) про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав, передбачених п. 7 ст. 118 ЗК України (деталізація підстав визначена у Додатку до рішення).

Згідно з додатку до даного рішення відповідач відмовив позивачу з підстав, передбачених п. 7 ст. 118 ЗК України невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме:

невідповідність плану зонування території с. Молодіжне бажана до відведення земельна ділянка, зазначена на графічному матеріалі, знаходиться в зоні сільськогосподарського призначення, в якій не передбачене відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

невідповідність Генеральному плану с. Молодіжне не передбачено розміщення (формування) земельних ділянок площею 0,2500 га;

невідповідність вимогам ст. 38-39 ЗК України.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Відповідно до ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно п. б ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Таким чином, приписами ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття рішення № 366-VIII від 17.09.2021 року та відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га, були положення ч. 7 ст. 118 ЗК України, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме:

невідповідність плану зонування території с. Молодіжне бажана до відведення земельна ділянка, зазначена на графічному матеріалі знаходиться в зоні сільськогосподарсьго призначення, в якій не передбачене відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),

невідповідність Генеральному плану с. Молодіжне не передбачено розміщення (формування) земельних ділянок площею 0,2500 га;

невідповідність вимогам ст.ст. 38-39 Земельного кодексу України.

З наданої відповідачем копії викопіювання з плану зонування с. Молодіжне, вбачається, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться частково в зоні СВ -2 зона сільськогосподарських підприємств, установ та організацій та частково в зоні Ж-1 зона садибної забудови (одноквартирні житлові будинки до 3-х поверхів).

Таким чином, судом встановлено, що бажана позивачем до отримання безоплатно у власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га, не відповідає плану зонування с. Молодіжного, а тому селищна рада мала законні підстави для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам містобудівної документації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року по справі № 810/3680/18.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1, корп. А, смт. Великодолинське, Одеська область, 67833, )про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.