Справа № 160/11787/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11787/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 ( суддя першої інстанції Турова О.М.) в адміністративній справі №160/11787/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №13648-13 від 29.08.2016 року та визнати протиправним та скасувати рішення в.о. начальника Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області Корнеєва Д.В. №12239-17-60/64 від 14 липня 2020 року про опис майна у податкову заставу.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу №30А/14 від 25.03.2014 р. та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) з 29.03.2014 року володіє легковим автомобілем марки LEXUS, модель GХ 460 (U1), рік випуску 2013, об`єм двигуна - 4608 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому, вказаний належний позивачеві на праві приватної власності автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки вартість її автомобіля становила 793407,00 грн., що підтверджується Договором купівлі-продажу транспортного засобу №30А/14 від 25.03.2014 р. та є менше ніж це передбачено пп. 267.2.1 ст. 267 Податкового кодексу України. Крім того, позивач наголошує, що у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального, та який щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, у 2016 році автомобіль позивача взагалі не значився. В подальшому, за твердженням позивача, на підставі незаконно нарахованого зобов`язання по сплаті транспортного податку, 14 липня 2020 року, в.о. начальника Лівобережного управління ДПС у Дніпропетровській області Коренєвим Д.В. було винесено незаконне рішення №12239-17-60/64 про опис нележного позивачеві майна у податкову заставу. Також позивачем наголошується, що при складанні податкового повідомлення-рішення допущено неповне з`ясування обставин справи, а таким чином посадовими особами відповідача не доведено жодними належними доказами факт порушення податкового законодавства, а отже, останній вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення та винесене на підставі нього рішення про опис майна у податкову заставу такими, що підлягають скасуванню. При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що строки звернення до суду з цією позовною заявою нею не пропущені, оскільки про спірне податкове повідомлення-рішення та винесене на підставі нього рішення про опис майна у податкову заставу, вона дізналась лише 10.09.2020р. з відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.08.2020р. №81646/10/04-36-52-60-22, а до цього про їх існування позивачеві відомо не було.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 14 грудня 2020 року позов задоволено.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернувся відповідач, в якій зазначив, що сума податкового зобов`язання з транспортного податку визначена відповідно до вимог Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що належний позивачу автомобіль є об`єктом оподаткування, а тому підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Представник відповідача подав клопотання про заміну сторони відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на його правонаступника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до ст. 52 КАС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Поряд із цим установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС" зазначено, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" розпочато з 01.01.2021 забезпечення здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються, відповідно до пункту 1 постанови №893.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним клопотання відповідача задовольнити та замінити Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015) на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658).

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) на праві власності належить легковий автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску з об`ємом двигуна 4999 см.куб., державний номер НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано 16.01.2014р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 29.08.2016 року винесено податкове повідомлення рішення №13648-13, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене на адресу позивача: АДРЕСА_1 (яка, зокрема, зазначена позивачем у позовній заяві), засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв`язку від 29.05.2017р. про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Крім того, судом встановлено, що рішенням про опис майна у податкову заставу №12239-17-60/64 від 14 липня 2020 року в.о начальника Лівобережного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Коренєвим Денисом Вікторовичем, відповідно до ст. 89 розділу ІІ Податкового кодексу України було вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережної державної податкової інспекції Лівобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з заявою, в якій остання зазначала, що 14 серпня 2020 року мені, їй надійшов лист-повідомлення в якому було зазначено, що співробітником податкової ОСОБА_3 , на підставі рішення начальника Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.07.2020 року №12239-17-60/64 було складено акт № 634//52-60-64 від 29.07.2020 року, про опис та податкову заставу належного їй нерухомого майна, а також просила надати пояснення: на якій підставі було прийнято рішення начальника Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.07.2020 року № 12239-17-60/64, та був складений акт № 634//52-60-64 від 29.07.2020 року, про опис та податкову заставу належного їй нерухомого майна та надати копію рішення начальника Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.07.2020 року № 12239-17-60/64, па підставі якого було складено акт опису належного мені нерухомого майна.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом №81646/10/04-36-52-60-22 від 19.08.2020 року повідомило позивача, про те, що відповідно до вимог ст.59 ПКУ у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми Ф від 09.08.2017 №12239-17 на суму 25000,00 грн. по ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ), яку відповідно до вимог ст.42 ПКУ 19.08.2017 направлено на податкову адресу засобами поштового зв`язку, проте 04.10.2017р. поштове відправлення повернуто до ГУ ДФС у Дніпропетровській області з позначкою пошти за закінченням терміну зберігання. Крім того, з урахуванням положень п. 89.2 ст. 89 ПКУ, на адресу ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) 05.11.2015 засобами поштового зв`язку надіслано рішення про опис майна в податкову заставу від 09.08.2017 №12239-17/64, яке повернуто 04.10.2017 з позначкою пошти за закінченням терміну зберігання. В квітні 2018 ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт опису майна від 02.04.2018 №20/, який зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02.04.2018, а акт опису майна відповідно до вимог ст.42 ПКУ направлено боржнику засобами поштового зв`язку на адресу платника 06.04.2018р., однак поштове відправлення повернуто 10.05.2018 з позначкою пошти за закінченням терміну зберігання. В липні 2020 ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт опису майна від 29.07.2020 №634//52-60-64, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.07.2020р., а акт опису майна відповідно до вимог ст.42 ПКУ направлені боржнику засобами поштового зв`язку на адресу платника 04.08.2020.

Також у вищезазначеному листі зазначено, що станом на 19.08.2020 згідно даних інформаційної системи Податковий блок по ОСОБА_1 обліковується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 24869,86 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.08.2016 № 13648-13.

Вважаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт опису майна є такими, що підлягають скасуванню, позивачка звернулася із даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1, п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З наведених правових норм вбачається, що фізичні та юридичні особи - власники легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, у 2016 році - повинні сплатити транспортний податок з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Як вбачається з матеріалів справи (ас17), оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 року№13648-13 було направлене позивачу відповідачем 19.08.2017 року, тобто із порушенням встановленого пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України строку.

Однак, ця обставина не є самостійною та безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Наведена позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.11.2018 у справі №808/144/18, відповідно до якої сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.

Положеннями пп. 12.3.2, пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015.

Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

13.07.2016 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №7/11 Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 Про місцеві податки і збори на території міста, зокрема в частині визначення об`єкта оподаткування платників податку, податкового періоду та інших обов`язкових елементів транспортного податку згідно зі ст.ст. 46-49, 267 ПК України.

Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), а тому 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1033500 грн.

Отже, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

В даному випадку з встановлених обставин та аналізу наданих документів, вартість придбаного позивачкою автомобіля є меншою, ніж передбачено підпунктом 267.2.1 ст. 267 Податкового кодексу України (1 033 500,00 грн.).

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика №66), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно з положеннями п.п.2, 4, 13 Методики №66 середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу (п.2).

Інформація про ціну нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (п.4).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.13).

Отже, зі змісту підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 вбачається, що повноваження та обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.08.2016 року№13648-13 інформацією Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» не керувався, внаслідок чого дійшов до необґрунтованого висновку, що автомобіль позивача відносився до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 року№13648-13 є протиправним та підлягає скасуванню, так як підстави для його прийняття у податкового органу були відсутні.

З урахуванням викладеного, рішення про опис майна у податкову заставу також є необгрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки винесено на підставі спірного податкового повідомлення-рішення

Оскільки податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений Кодексом, а з урахуванням того, що податкове повідомлення-рішення №13648-13 є протиправним та скасоване судом, то і рішення про опис майна у податкову заставу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки податковий борг відсутній.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 в адміністративній справі №160/11787/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва