Справа № 260/451/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/451/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився;

відповідач Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Буря Олександр Олександрович;

відповідач Державна податкова служба України представник Буря Олександр Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги, скасування рішення про результати розгляду скарги, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04655, м. Київ-53, Львівська пл. 8, ) (далі по тексту відповідач -1), Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) (далі по тексту відповідач - 2), в якому просить: "1. Визнати протиправною і скасувати у повному обсязі вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-6 від 04.01.2019 року, направлену ГУ ДФС у Закарпатській області, та залишену в силі Державною фіскальною службою України 13 березня 2019 року; 2. Визнати протиправним і скасувати повністю рішення про результати розгляду скарги від 03.03.2019 р. № 11728/6/99-99-11-5-02-25, прийняте Державною фіскальною службою України; 3) Судові витрати покласти на відповідача.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду (суддя Іванчулинець Д.В.) від 07 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року заяву представника позивача про відвід судді Іванчулинця Д.В. задоволено. Адміністративну справу за № 260/451/19 передано до відділу документального забезпечення (канцелярії) для здійснення подальшого повторного автоматизованого розподілу справи.

13 серпня 2019 року внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Гаврилко С.Є..

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року прийнято до розгляду дану адміністративну справу № 260/451/19.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року, після відкриття провадження у справі, позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року продовжено розгляд даної адміністративної справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року витребувано від Головного управління ДФС у Закарпатській області докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року було замінено відповідача Головне управління ДФС у Закарпатській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Закарпатській області у даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року було замінено відповідача Головне управління ДПС у Закарпатській області на його правонаступника Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області у даній справі та відповідача Державну фіскальну службу України на її правонаступника Державну податкову службу України.

Позивач зазначає, що згідно оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 04 січня 2019 року за ним рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в розмірі 68333,98 грн., в тому числі недоїмка у розмірі 67574,02 грн, пеня у розмірі 631,36 грн та штраф у розмірі 128,60 грн. 04 лютого 2019 року у порядку адміністративного оскарження позивачем було подано скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-6 від 04 січня 2019 року, якою позивач вимагав скасувати вищезазначену вимогу, однак контролюючим органом було відмовлено у задоволенні такої скарги. Не погоджуючись з вказаними рішеннями суб`єкта владних повноважень (вимогою), позивач зазначає, що така не відповідають вимогам, що ставить законодавство до такого виду документів і рішень. Крім того, вказує, що Закарпатським окружним адміністративним судом розглядалася адміністративна справа № 807/1315/17 про визнання протиправною та скасування у повному обсязі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф-6 від 04 вересня 2017 року, згідно з якою станом на 31 серпня 2017 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становила 51529,60 грн, в тому числі недоїмка у розмірі 50769,64 грн, штраф у розмірі 128,60 грн та пеня у розмірі 631,36 грн. Тобто, сума вимоги № ф-6 в частині, що оскаржена до адміністративного суду (51529,60 грн, в тому числі недоїмка у розмірі 50769,64 грн, штраф у розмірі 128,60 грн та пеня у розмірі 631,36 грн) на момент виставлення оскаржуваної вимоги за 04 січня 2019 року є неузгодженою. Вважає, що відповідач намагається стягнути подвійний розмір недоїмки за один і той самий період.

Представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи правомірністю прийняття оскаржуваної вимоги. Зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Отже, посилання позивача на не внесення в оспорювану вимогу підстави, періоду нарахування, періоду заборгованості, виду збору, платежу, фактичної і юридичної підстави нарахування є необґрунтованим, оскільки чинним законодавством чітко встановлена форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) і всі необхідні реквізити, підстави та порядок її винесення. Діючи у межах та у спосіб передбачений імперативними нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 відповідач надіслав позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені.

Представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи правомірністю прийнятої оскаржуваної вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча судом вживалися заходи щодо виклику позивача, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Повістку про виклик до суду в судове засідання, що призначене на 29 листопада 2021 року по даній справі було надіслано позивачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в її електронний кабінет 27 жовтня 2021 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (Т. 3 а.с. 38).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України, неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

В судовому засіданні представник відповідачів заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити з підстав наведених у ньому.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку як платник податків та платник єдиного внеску, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В силу норм статті 2 частини 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (даті по тексту Закон України № 2464-VI), виключно цим Законом визначаються, зокрема: порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За приписами статті 8 частини 4 Закону України № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 1 частини 1 пункту 6 Закону України № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 3 частиною 1 Закону України № 2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до статті 4 частини 1 Закону України № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 7 частини 1 пункту 3 Закону України № 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до статті 9 частини 8 абзацу 3 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У відповідності до статті 9 частини 8 абзацу 1 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно зі статтею 9 частиною 11 Закону України № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 9 частиною 12 Закону України № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до статті 25 частини 2 Закону України № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 25 частини 3 Закону України № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до статті 25 частини 4 абзаців 1-4 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Згідно статті 25 частини 4 абзацу 10 Закону України № 2464-VI, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі по тексту Інструкція № 449).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 3 абзаців 1, 2 5-7 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вирішуючи даний спір необхідно зауважити, що в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа за № 807/1315/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог та рішення.

Зокрема, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у справі № 807/1315/17 просила Закарпатський окружний адміністративний суд визнати протиправною та скасувати у повному обсязі, зокрема, вимоги про сплату боргу (недоїмки): № ф-6 від 04 вересня 2017 року; № ф-6 від 08 травня 2018 року; № ф-6 від 02.08.2018 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 807/1315/17 без змін.

Як вбачається із ухвалених у справі № 807/1315/17 рішень судів:"… оскаржені позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04 вересня 2017 року за № Ф-6, від 08 травня 2018 року за № Ф-6, 02 серпня 2018 року № Ф-6 були сформовані Головним управління ДФС у Закарпатській області, у зв`язку з несплатою позивачем самостійно задекларованих сум єдиного соціального внеску за період з 2011 року по II квартал 2018 року, а саме: по платежу 70 71040000 "Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" та по платежу 70 71010000 "Єдиний внесок нарахований роботодавцями на суми заробітної плати". Так, Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області листом від 31.08.2016 р. №6660/06 повідомило, що позивач за період з 01.01.2011 р. по 01.10.2013 р. (згідно даних системи персоніфікованого обліку відомостей) подала звіти за формою Додаток 5 табл.2 за 2011р., за 2012р., за 2013р. згідно яких сума єдиного соціального внеску за 2011 рік становить 4010,30 грн., за 2012 рік - 4572,42 грн., за I, II квартали 2013 рік - 2388,06 грн.; за період з 01.01.2011р. по 01.10.2013р. по рахунку НОМЕР_2 єдиний внесок нарахований фізичними особами підприємцями, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, позивач сплатила 2645,19 грн. А тому, станом на 01.10.2013 р. заборгованість позивача становила 8325,59 грн. Як встановлено судом позивач подавала до органу доходів і зборів звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік., 2017 рік. Відтак, позивачеві, як платнику єдиного податку, у інтегрованих картках по єдиному внеску було проведено автоматичні щоквартальні нарахування єдиного внеску за III, IV квартали 2013 року, I, II, III, IV квартали 2014 року, I, II, III, IV квартали 2015 року, I, II, III, IV квартали 2016 року, I, II, III, IV квартали 2017, І, II, квартали 2018 року. Згідно листа від 31.08.2016 р. №6660/06 Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило, що позивач за період з 01.01.2011 р. по 01.10.2013 р. (згідно даних системи персоніфікованого обліку відомостей) подала звіти за найманих працівників за період з лютого 2011 року по серпень 2013 року, згідно яких сума єдиного соціального внеску за найману працю за 2011 рік становить 6617,57 грн., за 2012 рік - 9000,30 грн., за січень-серпень 2013 року - 1885,38 грн. За несвоєчасну сплату застосовно фінансові санкції на суму 875,53 грн. За період з 01.01.2011 р. по 01.10.2013 р. по рахунку 0701 єдиний внесок нарахований роботодавцями на суми: заробітної плати (36,76%-49, 7%, 36,3%, 45,96%, 8,41%, 3,6%, 2,85%, 6,1%, 5,3%, 5,5%); винагороди за договорами ЦПХ (34,7%, 2,6%); допомоги по тимчасовій непрацездатності (33,2%, 2%) позивач сплатила 11126,22 грн. Станом на 01.10.2013 р. заборгованість становила 7252,56 грн. (7202,52 грн. недоїмки та 50,04 грн. пені). Позивач подала до органу доходів і зборів звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за вересень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень - грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень - липень 2018. Згідно поданих звітів відповідачем в інтегрованій картці по єдиному внеску за найманих працівників проведено нарахування єдиного внеску. Відтак, заборгованість позивача, яка виникла по вимогам: № Ф-6 від 04.09.2017 про сплату боргу (недоїмки) сформовану станом на 31.08.2017 р. в сумі 51529,60 грн.; № Ф-6 від 08.05.2018 про сплату боргу (недоїмки) сформовану станом на 30.04.2018 на суму боргу 61371,96 грн.; № Ф-6 від 02.08.2018 про сплату боргу (недоїмки) сформовану станом на 31.07.2018 на суму боргу 63829,14 грн. підтверджена самостійно задекларованими однак несплаченими сумами єдиного соціального внеску...".

У відповідності до статті 78 частини 4 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішеннями судів у справі № 807/1315/17 було встановлено, зокрема правомірність існування заборгованості позивача станом на II квартал 2018 року у розмірі 63069,18 грн, яка підтверджена самостійно задекларованими однак несплаченими сумами єдиного соціального внеску.

За період з липня 2018 року по грудень 2018 року позивачем було самостійно подано звіти у відповідності до яких позивачем нараховано єдиного внеску у розмірі 4467,61 грн (Т. 1 а.с.а.с. 187-191).

Судом встановлено, що позивачем не був виконаний законодавчо встановлений обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період попередній та липень-листопад 2018 року включно, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято (сформовано) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 04 січня 2019 року (а.с. 12).

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 13 березня 2018 року № 11728/6/99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с.а.с. 13-19).

У відповідності до пункту 7 розділу VI Інструкції 449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі. Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Як вказувалося вище судом встановлено, що позивачем не був виконаний законодавчо встановлений обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску, зокрема за попередній період, у зв`язку із збільшенням суми боргу (недоїмки) протягом наступного базового звітного періоду відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 04 січня 2019 року у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 31 грудня 2018 року у розмірі 68333,98 грн, у тому числі недоїмка у розмірі 67574,02 грн, штраф у розмірі 128,60 грн та пеня у розмірі 631,36 грн (Т. 1 а.с. 12).

Нарахована недоїмка підтверджується відповідним розрахунком єдиного соціального внеску та інтегрованою карткою платника (Т. 1 а.с.а.с. 48-191).

Відповідно до положень пункту 6 Розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Таким чином судом встановлено, що відсутні законодавчо встановлені підстави вважати, що у зв`язку із прийняттям відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 04 січня 2019 року попередня вимога є такою, що відкликана. Також не встановлено й підстав для самостійного скасування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 04 січня 2019 року.

Оцінюючи спірні рішення в контексті позовних вимог, суд врахував, що відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України № 2464-VI.

У відповідності до статті 25 частини 4 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На виконання вказаної норми Інструкцією № 449 була затверджена форма (додаток 7 до Інструкції № 449), зокрема вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Прийняті (сформовані) відповідачем оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) повністю відповідають затвердженій формі, а відтак відповідають Закону України № 2464-VI.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній докази свідчать, що відповідач діяв у відповідності та в межах наданих чинним законодавством повноважень, в порядку передбаченому законодавством України. Доводи наведені позивачем у позові нормативно та документально не спростовують правомірність оскаржуваних вимог в частині недоїмки, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частини вимог позивача.

Щодо оскаржуваної вимоги в частині застосованого штрафу у розмірі 128,60 грн та нарахованої пені у розмірі 631,36 грн суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 25 частини 14 Закону України № 2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Таким чином законодавчо встановлено обов`язок відповідача прийняти відповідне рішення щодо нарахування пені та застосування штрафів.

У відповідності до оскаржуваної вимоги до позивача застосований штраф у розмірі 128,60 грн та нараховано пеню у розмірі 631,36 грн.

Під час розгляду справи у відповідності до ухвали від 02 червня 2020 року було витребувано від відповідача було витребувано належним чином засвідчену копію рішення про нарахування позивачеві пені у розмірі 631,36 грн та штрафу у розмірі 128,60 грн. цією ж ухвалою зобов`язано надати суду оригінал такого документу для огляду (Т. 2 а.с.а.с. 141-144).

На виконання вказаної ухвали відповідачем було надано суду копію акта від 10 лютого 2020 року за № 16 "Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду" у відповідності до якого були знищені шляхом спалення 2537 документів за 2009-2014 роки (Т. 2 а.с.а.с. 163-169).

Також відповідачем надано суду рішення № 5658/02/116 від 03 жовтня 2014 року у відповідності до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 128,60 грн (Т. 2 а.с. 170) та нараховано пеню у розмірі 631,36 грн (Т. 2 а.с. 175).

Тобто суду було надано два рішення відповідача, без необхідних реквізитів, під одним номером та за однією датою, що роздруковані із системи "Податковий борг".

Суд також зауважує, що із наданого суду акту від 10 лютого 2020 року за № 16 "Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду" не можна зробити висновок, що саме відповідне рішення щодо позивача було знищено, оскільки зазначений акт не містить у собі індивідуальні ознаки відповідного рішення.

Таким чином, суд виснує про відсутність рішення відповідача про застосування відносно позивача про застосування штрафу у розмірі 128,60 грн та нарахування пені у розмірі 631,36 грн.

Також у суду відсутні докази, які б свідчили про направлення позивачеві вказаного рішення.

Під час розгляду даної справи судом була досліджена адміністративна справ за № 807/1315/17. Матеріали даної справи також не містять рішення відповідача про застосування відносно позивача про застосування штрафу у розмірі 128,60 грн та нарахування пені у розмірі 631,36 грн, а також доказів надіслання позивачеві такого рішення.

Також суд зауважує, що у справі № 807/1315/17 не досліджувалося питання щодо застосування штрафу у розмірі 128,61 грн та нарахування пені у розмірі 631,36 грн відносно позивача.

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне в частині застосування до позивача штрафу у розмірі 128,60 грн та нарахування пені у розмірі 631,36 грн оскаржувану вимогу визнати протиправною та скасувати.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним і скасування рішення про результати розгляду скарги від 13 березня 2019 року № 11728/6/99-99-11-5-02-25, прийняте Державною фіскальною службою України суд зауважує наступне.

У відповідності до пункту 4 Розділу IV Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2015 року за № 1124, контролюючий орган при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржується. Тобто рішення відповідача про залишення скарги платника без задоволення не є юридично значимим для платника, оскільки саме по собі не породжує для нього настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.

Таким чином, суд зазначає, що оскаржене у даній справі рішення від 13 березня 2019 року за № 11728/6/99-99-11-5-02-25 про залишення скарги без задоволення прийнято відповідачем, у межах її повноважень, у спосіб та строк, що установлені чинним законодавством. Водночас, це рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеною права.

У зв`язку із наведеним у задоволенні вимоги позивача про визнання протиправним і скасування рішення про результати розгляду скарги від 13 березня 2019 року № 11728/6/99-99-11-5-02-25, прийняте Державною фіскальною службою України необхідно відмовити.

Згідно з статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у вимоги позивача необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з обставинами, що склалися в період з 09 грудня 2021 року по 10 грудня 2021 року головуючий суддя Гаврилко С.Є. перебував у відпустці. 13 грудня 2021 року перший робочий день.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04655, м. Київ-53, Львівська пл. 8, ), Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправною та скасування вимоги, скасування рішення про результати розгляду скарги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-6 від 04 квітня 2019 року в частині застосування до ОСОБА_1 штрафу в розмірі 128,60 грн та пені у розмірі 631,36 грн.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 30 листопада 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 13 грудня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко