Справа № 520/9822/2020
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р.Справа № 520/9822/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Ковальчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, по справі № 520/9822/2020

за позовом ОСОБА_1

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення невикористаної частини щорічної основної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання бездіяльності протиправною та стягнення невикористаної частини щорічної основної відпустки - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у неврахуванні часу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури з 15.08.2012 по 23.02.2015 до вислуги років під час розрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил , яка полягає у незастосуванні Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року при обчисленні грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 .

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил врахувати час роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури з 15.08.2012 по 23.02.2015 до вислуги років та провести повторний розрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки з урахуванням висновків суду та здійснити виплату з урахуванням отриманих сум.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити повторний розрахунок грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, та здійснити виплату з урахуванням отриманих сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у цій справі Харківським окружним адміністративним судом по справі видано виконавчий лист.

27.09.2021 від позивача надійшла заява, в якій заявник просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 05.07.2021 року на вказаний у заяві про примусове виконання рішення суду банківський розрахунковий рахунок ОСОБА_1 зараховано боржником суму в розмірі 10 536,97 грн. в якості перерахунку отриманої компенсації за дні невикористаних відпусток та суму в розмірі 23 938,70 грн. в якості недоплаченої компенсації за невикористані дні відпусток внаслідок зарахування повного періоду служби до вислуги років. Однак, позивач вважає, що розрахунок проведений відповідачем невірний, вказаний факт викликає сумніви та дає обґрунтовані підстави вважати дії боржника по виконанню рішення суду неповними і такими, що призводять до ухилення від виконання рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати ухвалу і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням відповідного судового рішення.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що відмовляючи у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення, суд унеможливлює подальше виконання рішення суду, що набрало законної сили, що тягне за собою порушення низки принципів адміністративного судочинства та процесуального законодавства.

Відповідач, скористався правом подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 та 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 8 цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання бездіяльності протиправною та стягнення невикористаної частини щорічної основної відпустки - задоволено частково.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року по справі №520/9822/2020 залишено без змін.

Таким чином, рішення суду по справі №520/9822/2020 набрало законної сили 12 квітня 2021 року.

На виконання зазначеного рішення суду по справі №520/9822/2020 видано виконавчі листи від 03.06.2021 року на примусове виконання рішення, які заявою від 04.06.2021 року скеровані до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за відомчим розподілом щодо виконання судових рішень, в яких боржником є орган державної влади обласної/регіональної ланки.

10.06.2021 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкриті виконавчі провадження №65754441 та №65754524.

На виконання даного рішення 05.07.2021 року на банківський розрахунковий рахунок ОСОБА_1 зараховано суму в розмірі 10 536,97 грн. в якості перерахунку отриманої компенсації за дні невикористаних відпусток та суму в розмірі 23 938,70 грн. в якості недоплаченої компенсації за невикористані дні відпусток внаслідок зарахування повного періоду служби до вислуги років.

26.10.2021 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на виконавчий лист № 520/9822/2020 від 03.06.2021 та вказано, що відповідно до наданих Спеціалізованою прокуратурою у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил документів, останньою здійснено перерахування ОСОБА_1 повторного розрахунку грошової компенсації за дні невикористаної відпустки та платіжним дорученням від 02.07.2021 № 601 виплачено стягувачу кошти у сумі 23938,70 чим фактично виконано рішення суду.

Проте, у заяві про встановлення судового контролю заявник вказує на помилковість розрахунків грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, проведених відповідачем.

Посилання апелянта на те, що наразі відповідачем йому невірно розраховано суму грошової компенсації, а відтак не виконано рішення суду №520/9822/2020, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаним рішенням було зобов`язано відповідача провести повторний розрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки та здійснити повторний розрахунок грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, здійснивши виплату з урахуванням отриманих сум. При цьому, рішенням суду не було зобов`язано відповідача виплатити позивачу конкретну суму.

Також, колегія суддів підкреслює, що в межах апеляційного провадження в цій справі суд не надає правової оцінки судовому рішенню у справі №520/9822/2020 не роз`яснює вказаного судового рішення і не визначає способу його виконання.

Крім того, слід наголосити на тому, що якщо позивач не погоджується із такими діями чи рішенням відповідача, він вправі ініціювати процедуру оскарження таких шляхом подання нової позовної заяви.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі №520/9822/2020, оскільки рішення суду виконано.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі № 520/9822/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 13.12.2021 року