Справа № 307/4058/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 грудня 2021 рокум. Ужгород№ 307/4058/21

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Тячівської районної державної адміністрації (90500, м. Тячів, вул. Незалежності, 30, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа без самостійних вимог: Широколужанська сільська рада (90516, с. Широкий луг, вул. Шевченка, 143, Тячівського району, Закарпатської області) про визнання нечинним, скасування розпорядження Тячівської РДА та свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Широколужанська сільська рада, якою просить: 1) визнати нечинним та скасувати розпорядження Тячівської районної державної адміністрації № 1010 від 02 грудня 1997 року; 2) визнати нечинним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на нерухоме майно за № 13 від 03 грудня 1997 року, видане розпорядженням Тячівської районної державної адміністрації 02 грудня 1997 року за № 1010.

16 листопада 2021 року ухвалою Тячівського районного суду адміністративну справу № 307/4058/21 - передано до Закарпатського окружного адміністративного суду за підсудністю.

13 грудня 2021 року справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду та внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Скраль Т.В.

У відповідності до частини 2 статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, до якого входив житловий будинок в АДРЕСА_3 з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,04 га. За час життя батьком заповіт не складався. Спадкоємцями 1 черги після смерті батька являється позивач та його брат ОСОБА_2 , 1943 р.н.. Згідно інформації директора ТРПІ ОСОБА_4 йому стало відомо, що буд. АДРЕСА_3 дійсно зареєстровано за ОСОБА_2 (відповідач 2) на підставі Свідоцтва на право особистої власності на нерухоме майно, виданого на підставі Розпорядження голови Тячівської РДА (відповідач 1) від 03.12.1997 року за № 1010. Про наявність оскаржуваного розпорядженням позивачу стало відомо на початку 2021 року. Являючись особою похилою віку, інвалідом 2 групи, проживає на відстані 50 км від райцентру, не мав можливості періодично заявлятися в районні інстанції з питанням спадщини, права власності, а тому повністю покладався на свого брата (відповідача 2), що і призвело до вибуття у нього права власності на житловий будинок, так і на право на спадщину за законом.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, частина 1 статті 19 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначаючи критерії належності спору до адміністративної юрисдикції, слід враховувати не тільки критерії розмежування юрисдикції за суб`єктним складом, а також з`ясовувати предмет спору, про яке право йдеться у спірних правовідносинах та чи немає спору про права.

Визначальною ознакою для правильного вирішення юрисдикції спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Проте, спір, що підлягає розгляду за даною позовною заявою, на переконання суду, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване розпорядження та видача на його підставі свідоцтва про право власності стосуються реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Принагідно зазначити, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування розпорядження, скасування свідоцтва про право власності виданого на ім`я іншої особи, є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна.

Отже, суд приходить до висновку, що у даній позовній заяві наявний спір про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, та пов`язане із правами на спадкове майно.

Таким чином, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання права власності не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності, в тому числі і на спадкове майно .

Згідно з статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав.

Пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із часиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Таким чином, суд вважає, що спір у даній справі не є публічно-правовим, а оскарження розпорядження від 02 грудня 1997 року та свідоцтва на право особистої власності на нерухоме майно від 03 грудня 1997 року, за адресою в АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,04 га., безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, якій таке майно належить на підставі оскаржуваного свідоцтва про право особистої власності.

Тобто предметом розгляду в цій справі є законність набуття особою (відповідачем 2) права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Такий спір має приватноправовий характер і, з огляду на суб`єктний склад сторін спору, він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Наведене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування норм права при вирішенні питання юрисдикції судів щодо спорів у подібних правовідносинах, висловленому, зокрема, у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 127/2209/18 та від 02 жовтня 2019 року у справі № 640/13144/16-ц, від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, позивачу для захисту своїх прав та інтересів в спірних правовідносинах необхідно звернутися з позовом до Тячівського районного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 170 КАС України про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4, 170, 248, 256,294 суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Широколужанська сільська рада про визнання нечинним, скасування розпорядження Тячівської РДА та свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно.

2. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Т.В.Скраль