Справа № 380/2532/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року

справа № 380/2532/21

провадження № П/380/2576/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Винник В.,

за участю:

представники позивача Кецко В.Я.,

представник відповідача Сивоус С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Спільного українсько-американського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Кисень Компанія" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в:

Спільне українсько-американське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Кисень Компанія" (далі позивач, СУАП ТОВ "Кисень Компанія") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 09.12.2020 № ЛВ26475/317/АВ/ФС, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Зубик А.М

Ухвалою від 26.02.2021 суд задовольнив заяву Спільного українсько-американського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Кисень Компанія" та зупинив стягнення у виконавчому провадженні № 64409164 на підставі постанови від 09.12.2020 № ЛВ26475/317/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, до набрання законної сили рішення суду у справі № 380/2532/21.

Ухвалою від 02.03.2021 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 11.08.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.09.2020 інспекторами Головного управління Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування ТОВ "Кисень Компанія" за фактичною адресою Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє. В акті інспекційного відвідування відображено, що в ході якого інспектором праці засобами фото - відео фіксації за виконанням трудових функцій зафіксовано особу, який назвався ОСОБА_1 та повідомив, що працює приблизно шість місяців роботодавець його є ОСОБА_2 , який виплачує йому заробітну плату. Під час інспекційного відвідування директор Товариства ОСОБА_3 жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не надав. Також, 09.10.2020 в ході інспекційного відвідування інспектором праці за фактичною адресою Товариства зафіксовано особу - ОСОБА_4 . На запитання інспектора праці остання повідомила, що перебуває на своєму робочому місці, працює приблизно два роки та запропонувала більш докладну інформацію щодо її працевлаштування дізнатися безпосередньо в її керівника, якому зателефонувала, який прибув на територію Товариства, однак жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не падав. Підсумовуючи зазначене інспектор праці вважає, що вищенаведене свідчить про фактичний доступ двох працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань убезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому КМУ, чим порушено вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України та ПКМУ № 413.

Також зазначає, що постановою Золочівського районного суду Львівської області (справа № 445/2085/20) від 11.01.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито. Надалі, 12.12.2020 позивачем отримано постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № В26475/317/АВ/ФС від 09.12.2020 (далі - постанова про накладення штрафу), в якій за порушення вимог ч. 1 та ч. З ст. 24 КЗпП України та ПКМУ № 413, з тих самих обґрунтувань, що зазначені у акті інспекційного відвідування, вирішено накласти штраф у розмірі 100 000,00 грн. Позивач не погоджується із постановою про накладення штрафу та вважає її протиправною, яка підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 02.04.2021 (вх. № 21882) у якому зазначає, що 30.09.2020 з метою проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування, інспекторами праці здійснено вихід за закличним місцем здійснення господарської діяльності СУАП ТОВ "Кисень Компанія", а саме: Львівська обл., Золочівський район, с. Підгородне. За вищевказаною адресою фактичного місця здійснення господарської діяльності СУАП ТОВ "Кисень Компанія", інспектором праці засобами фототехніки-відеотехніки за виконанням трудової функції зафіксовано особу, який назвався ОСОБА_1 та повідомив, що працює приблизно шість місяців, роботодавцем його є ОСОБА_2 , який виплачує йому заробітну плату. При цьому, в ході проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування директор СУАП ТОВ "Кисень Компанія" ОСОБА_3 жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не надав. Також, 09.10.2020 під час проведення заходу державного контролю інспекторами праці за адресою Львівська область, Золочівський район, с. Підгородне (територія СУАП ТОВ "Кисень Компанія") зафіксовано особу, яка назвалася ОСОБА_4 . При цьому на запитання інспекторів праці, що стосувались підстав її перебування у даному приміщенні, ОСОБА_4 повідомила, що перебуває на своєму робочому місці, працює приблизно два роки та запропонувала більш докладну інформацію щодо її працевлаштування дізнатися безпосередньо в її керівника (директора), якому вона зателефонувала. Також ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_5 прибуде за 20 хв. Упродовж зазначеного терміну ОСОБА_3 прибув на територію СУАП ТОВ "Кисень Компанія", однак жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не надав.

Таким чином, в порушення вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 в СУАП ТОВ "Кисень Компанія" має місце фактичний допуск працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до роботи без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 14.04.2021 (вх. № 25398), у якому зазначає, що на території позивача здійснюють господарську діяльність три суб`єкта господарювання, а саме позивач, в якому керівником являється ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_1 . Для ОСОБА_7 особи зазначені є близькими родичами, які разом здійснюють діяльність на одній території, тому при прибутті контролюючих органів переважно викликають ОСОБА_7 - керівника позивача, якому належить ця територія. При цьому, працівники ФОП знають ОСОБА_7 , як чоловіка ОСОБА_6 та батька ОСОБА_1 , які разом спільно здійснюють господарську діяльність на даній території, у зв`язку з цим виникають такі непорозуміння. Таким чином, вищенаведені обставини спростовують припущення відповідача щодо допуску позивачем осіб до роботи без оформлення трудового договору про наявність порушення ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі наказу від 30.09.2020 № 1287-П та направлення від 30.09.2020 № 1276 інспекторами праці проведено інспекційне відвідування з 30.09.2020 15:00 год. по 13.10.2020 14:20 год.

За результатами інспекційного відвідування СУАП ТОВ "Кисень Компанія" складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 13.10.2020 № ЛВ26475/317/АВ.

Перевіркою встановлено порушення ч.1, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, ПКМУ № 413 - в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 30.09.2020 інспекторами праці ГУ Держпраці у Львівській області, з метою проведення інспекційного відвідування, предметом заходу якого є додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин, здійснено вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності, а саме: Львівська обл., Золочівський район, с. Підгородне. В ході проведення заходу, за вищевказаною адресою фактичного місця здійснення господарської діяльності Підприємства, інспектором праці засобами фото-відео фіксації за виконанням трудової функції зафіксовано особу, який назвався ОСОБА_1 та повідомив, що працює приблизно шість місяців, роботодавцем його є ОСОБА_2 , який виплачує йому заробітну плату. У ході інспекційного відвідування директор підприємства ОСОБА_3 жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не надав. 09.10.2020 в ході здійснення інспекційного відвідування інспекторами праці за адресою Львівська область, Золочівський район, село Підгородне (територія Підприємства) зафіксовано особу, яка назвалася ОСОБА_4 . При цьому на запитання інспекторів праці, що стосувались підстав її перебування у даному приміщенні, ОСОБА_4 повідомила, що перебуває на своєму робочому місці, працює приблизно два роки, та запропонувала більш докладну інформацію щодо її працевлаштування дізнатися безпосередньо в її керівника (директора), якому вона зателефонувала. Також повідомила, що ОСОБА_5 прибуде за 20 хв. Упродовж зазначеного терміну ОСОБА_3 прибув на територію підприємства, однак жодних документів щодо оформлення трудових відносин із зазначеною особою не надав. Вищенаведене свідчить про фактичний допуск двох працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про працю контролюючим органом складений припис про усунення виявлених порушень від 15.10.2020 № ЛВ26475/317/АВ/П.

09.12.2020 перший заступник начальника Головного управління Держпраці у Львівській області на підставі акту інспекційного відвідування від 13.10.2019 № ЛВ26475/317/АВ прийняв постанову № ЛВ26475/317/АВ/ФС про накладення штрафу на СУАП ТОВ "Кисень Компанія" у розмірі 100 000 грн за порушення вимог вимоги частини першої та частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413.

Не погодившись із винесеною постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами п.п. 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль, зокрема, за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення № 84) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно пп. 1 п. 3 Положення № 84 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики у сфері охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення № 84 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 256 КЗпП України).

Частиною 3 статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 265 КЗпП України).

Згідно з пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Підставою для винесення оскарженої постанови стали висновки, викладені в акті інспекційного відвідування від 13.10.2019 № ЛВ26475/317/АВ про те, що трудові відносини позивача та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не були оформлені належним чином, тому позивачем порушено вимоги частини першої та частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з акта інспекційного відвідування від 03.03.2019 № ЛВ11347/2006/АВ та спірної постанови про накладення штрафу, в ході перевірки інспекторами праці встановлено, що за адресою Львівська обл., Золочівський район, с. Підгородне за виконанням трудової функції зафіксовано особу, який назвався ОСОБА_1 та зафіксовано особу, яка назвалася ОСОБА_4 , яка повідомила, що перебуває на своєму робочому місці.

Разом з тим, суд встановив, що на території СУАП ТОВ "Кисень Компанія" за адресою: АДРЕСА_1 здійснюють господарську діяльність, окрім позивача, ще два суб`єкта господарювання, а саме: фізична особа - підприємець ОСОБА_6 та фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , в яких перебувають у тимчасовому користуванні приміщення, що знаходяться на території Позивача у будівлі АДРЕСА_2 .

Так, згідно з договором про тимчасове користування нежитловим приміщенням (оренда) від 01.01.2020 укладенимо між СУАП ТОВ "Кисень Компанія" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (орендар), орендодавець передає орендареві в користування належне йому нежитлове приміщення площею 79,8 кв. м, що знаходяться у будівлі АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АБ № 623855 основним видом економічної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 є КВЕД 10.61 - виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (основний); 10.71 - виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерсь ких виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

При цьому, 21.01.2016 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 та укладений трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю. ОСОБА_4 прийнята на посаду пекаря з місцем праці за адресою : АДРЕСА_3 .

Суд встановив, що ОСОБА_4 по даний час перебуває з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 у трудових відносинах, що підтверджується копією податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ), копією звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 9 і 10 місяці 2020 року, копією трудової книжки.

Отже, за адресою: АДРЕСА_1 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 здійснюється господарська діяльність та використовується наймана праця працівників, серед яких, зокрема, ОСОБА_4 .

Також, згідно з договором про тимчасове користування нежитловим приміщенням (оренда) від 01.04.2020 укладеного між СУАП ТОВ "Кисень Компанія" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), орендодавець передає орендареві в користування належне йому нежитлове приміщення площею 70,0 кв. м, що знаходяться у будівлі АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії витягу з реєстру платників єдиного податку від 13.11.2019 основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 КВЕД 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний) та місце провадження господарської діяльності являється с. Підгороднє, Золочівський район, Львівська область.

Щодо обставин встановлених в ході інспекційного відвідування 30.09.2020, суд зазначає, що чоловік, який назвав себе ОСОБА_1 , таким не є, що підтверджується копією паспорта останнього.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 засвідчив, що на момент інспекційного відвідування перебував на території шиномонтажу, де здійснює діяльність ОСОБА_9 та назвав себе ОСОБА_1 . Повідомив, що ніколи перебував у трудових відносинах з Позивачем, а з ОСОБА_10 є хорошими друзями, в якого в цей день для себе відбирав вживані автошини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що здійснює господарську діяльність на території позивача у приміщенні «шиномонтажу» та на момент інспекційного вдування на території шиномонтажу, де здійснює свою господарську діяльність перебував його друг ОСОБА_8 , який з його слів назвав себе ОСОБА_1 , оскільки останній був тимчасово відсутній.

Отже, судом встановлено, що оскільки в приміщенні, яке належать СУАП ТОВ "Кисень Компанія", здійснюється підприємницька діяльність орендарями, то не виключається можливість перебування у вказаному приміщенні осіб, які не мають відношення до господарської діяльності позивача.

Разом з тим, інспекторами праці під час проведення інспекційного відвідування не досліджено жодного документу, який міг би беззаперечно свідчити про наявність трудових відносин позивача із виявленими особами.

Також, на підтвердження вчинення позивачем порушення, Управлінням надано матеріали відеофіксації інспекційного відвідування.

Суд звертає увагу, що зазначені матеріали підтверджують встановлені судом обставини інспекційного відвідування та не встановлюють факт допуску до роботи працівників без укладення відповідного договору.

Отже, під час судового розгляду справи аргументи відповідача про наявність у СУАП ТОВ "Кисень Компанія" неоформлених трудових відносин з двома працівниками не знайшли свого підтвердження.

Так, суд зазначає, що відповідач, посилаючись на встановлення обставин порушення позивачем положень законодавства, не надав до суду належних доказів, які б підтверджували перебування вказаних осіб у трудових відносинах (не оформлених належним чином) із позивачем, а доводи представника відповідача стосовно здійснення належного фіксування такого порушення у акті інспекційного відвідування не підтверджено належними та допустимими доказами.

Тому, висновки відповідача про порушення СУАП ТОВ "Кисень Компанія" законодавства про працю є безпідставними, необґрунтованими, зробленими без об`єктивного дослідження документів наданих позивачем в ході розгляду справи про накладення штрафу.

З огляду на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Львівській області від 09.12.2020 № ЛВ26475/317/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов Спільного українсько-американського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Кисень Компанія" (с. Підгородне, Золочівський район, Львівська область, 80743, ) до Головного управління Держпраці у Львівській області (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79005, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 09.12.2020 № ЛВ26475/317/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Спільного українсько-американського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Кисень Компанія" 2270,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.12.2021.

Суддя Кедик М.В.