Справа № 640/9127/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 листопада 2021 року справа №640/9127/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Проценко Р.А. та представників:

позивача: Ходаківського С.І.;

відповідача: Скрибки І.Ю.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС)
про1) визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення відповідача від 28 листопада 2019 року №, №, №, №, №, №, №; 2) визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28 листопада 2019 року №; 3) визнання протиправним та скасування рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 28 листопада 2019 року №; 4) визнання протиправними та скасування податкових вимог №Ф-116У від 28 листопада 2019 року, №Ф-18693-10 від 10 березня 2020 pоку, №Ф-20355-10 від 12 березня 2020 року

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 листопада 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою прийняття оскаржуваних рішень є безпідставні висновки Головного управління ДПС у м. Києві про те, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року перебувала на загальній системі обліку і звітності, однак, за даними інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 подавала до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкові декларації платника єдиного податку та визначала податкові зобов`язання з єдиного податку.

Позивач звертає увагу, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2014 року перебуває на обліку як платник єдиного податку; у перевірений період ФОП ОСОБА_1 у встановлені строки подавала декларації платника єдиного податку та здійснювала сплату відповідних обов`язкових платежів; 23 березня 2016 року зареєструвала позивачу книгу обліку доходів (для платників єдиного податку) і актом перевірки не встановлено порушень щодо порядку, строків та розміру грошових зобов`язань з єдиного податку. Таким чином, порушення, зазначені в акті перевірки, є наслідком неправомірного обліку позивача на загальній системі оподаткування.

Ухвалою від 29 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі №640/9127/20 у загальному позовному провадженні та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 05 липня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 29 листопада 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із заявленими позовними вимогами, підтримавши висновки акта перевірки. Як вбачається зі змісту відзиву, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подавала податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016, 2017 роки та не зазначила суми документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності; за 2018 рік позивач подав декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, але не подав документів, які можуть підтверджувати фактично понесені витрати.

У письмову поясненні позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2014 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець і подавала в установлені строки всі декларації та іншу звітність для третьої групи спрощеної системи оподаткування; всі декларації та вся податкова звітність до моменту закриття ФОП завжди приймались і будь-яких зауважень чи недоліків контролюючий орган не виявляв.

Відповідач, у свою чергу, у клопотанні про долучення доказів вказав, що у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі обліку та звітності, жодних заяв про застосування спрощеної системи оподаткування до ГУ ДПС у м. Києві у грудні 2014 року від позивача не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Головне управління ДПС у м. Києві провело документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 зокрема щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, про що складено акт від 24 жовтня 2019 року №316/26-15-42-09/ НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовані, зокрема, такі порушення:

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - не подано податкові декларації про майновий стан та доходи за 2016- 2018 роки;

- пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України - не надано книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України - занижено податок з доходів фізичних осіб за 2016-2018 роки у розмірі 2 214 796,50 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - занижено військовий збір за 2016-2018 роки на суму 184 566,38 грн.;

- пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016-2017 роки подані не за встановленою формою;

- абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2016-2018 роки;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 188.1 статті 188 та пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України - занижено суму податку на додану вартість за періоди 2016-2018 років у розмірі 2 350 238,00 грн.

Висновки акта перевірки про порушення позивачем вказаних норм закону базуються на тому, що на думку відповідача, у період 2016-2018 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування, у зв`язку із чим мала подавати декларації про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки та книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу; декларувати загальний оподатковуваний дохід за цей період та надати необхідне документальне підтвердження витрат, що, відповідно, призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Крім того, відповідач вважає, що перебування позивача на загальній системі оподаткування та перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, у розмірі 1 000 000,00 грн., є підставою для реєстрації платником податку на додану вартість та оподаткування операцій таким податком.

В акті перевірки також встановлено порушення пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у вигляді порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік та порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з військового збору за 2018 рік.

На підставі акта перевірки Головне управління ДПС у м. Києві прийняло такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким застосований штраф за несвоєчасну сплату військового збору у сумі 1 000,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким застосований штраф за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 6,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2 937 797,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 768 495,63 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким застосований штраф за неподання податкових декларацій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким застосований штраф за неподання книги обліку за платежем - податок на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 230 707,97 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28 листопада 2019 року №, яким донараховано 213 715,92 грн.

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 28 листопада 2019 року №, яким застосована сума штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн.

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28 листопада 2019 року №Ф-116 на суму єдиного соціального внеску 213 715,92 грн.;

Крім того, відповідач склав та направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 березня 2020 pоку №Ф-18693-10 на суму єдиного соціального внеску 245 433,67 грн. та податкову вимогу від 12 березня 2020 року №Ф-20355-10 на суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість усього на суму 7 305 710,13 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із таких мотивів.

За пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Як зазначено в підпункті 1.3.1 акта перевірки, ФОП ОСОБА_1 взято на податковий облік 24 грудня 2014 року за №78 в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДПС у м. Києві. Як фізична особа-підприємець, який сплачує єдиний внесок від суми доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку 24 грудня 2014 року №28.

У свою чергу, позивач також наголошує, що перебуває на обліку як платник єдиного податку з 24 грудня 2014 року.

Ухвалами від 04 жовтня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва зобов`язав відповідача надати докази реєстрації позивача як платника єдиного податку у грудні 2014 року, зокрема відповідну заяву та документи реєстраційної частини облікової справи.

Відповідач у поясненні від 26 жовтня 2021 року вказав, що від позивача не надходило до ГУ ДПС у м. Києві жодних заяв про застосування прощеної системи оподаткування, однак, суд відхиляє вказане твердження як безпідставне, тому що це, по-перше, суперечить інформації, зазначеній у підпункті 1.3.1 акта перевірки; по-друге, у 2014 році ГУ ДПС у м. Києві не існувало; по-третє, як зазначає позивач, вона зверталась із заявою про застосування прощеної системи оподаткування до ДПІ у Дарницькому районі.

Наявні у справі докази підтверджують, що ФОП ОСОБА_1 подавала до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за звітні періоди 2015, 2016, 2017 та 2018 років, а також звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми №Д5 за 2016 та 2018 роки, про що свідчать відповідні відмітки на деклараціях та копії квитанцій №2 про прийняття звітності.

Позивач зареєструвала в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві Книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої, третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) для третьої групи, у якій відображала доходи від провадження діяльності за 2015-2018 роки.

Згідно з наявними у справі виписками банку позивач сплачувала суми єдиного податку за відповідні звітні періоди.

При цьому будь-яких порушень під час складення та подання податкових декларацій платника єдиного податку або щодо повноти і своєчасності сплати єдиного податку жодним актом перевірки чи відповідним рішенням контролюючого органу не встановлено.

Суд також звертає увагу, що за правилами пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у виключних випадках.

Пункт 298.2 статті 298 Податкового кодексу України передбачає також відмову від спрощеної системи оподаткування здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1-298.2.3 цієї статті.

Однак, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку або про відмову позивача від спрощеної системи оподаткування.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги прийняття поданих позивачем податкових декларацій платника єдиного податку за 2015-2018 роки та реєстрацію книги Книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої, третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість), суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 за перевірений період, зокрема 2016-2018 роки, до моменту припинення підприємницької діяльності - вересень 2018 року, перебувала на спрощеній системі оподаткування, що є підставою для застосування спеціальних правил, визначених у главі 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку першої - третьої груп для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не довів суду належними доказами, що позивач за перевірений період занизив суму єдиного податку чи сплатив його не в повному обсязі.

Суд встановив, що зафіксовані в акті порушення ґрунтуються на тому, що позивач перебував на загальній системі оподаткування, у зв`язку із чим має вести облік не тільки доходів, а й витрат, подавати їх документальне підтвердження та сплачувати інші податки і збори, зокрема податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість, та подавати обов`язку подавати відповідну звітність.

Як установлює пункт 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності зокрема з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Однак, у зв`язку із тим, що вище суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 у період 2016-2018 роки перебувала на спрощеній системі оподаткування, позивач не має обов`язку сплачувати інші податки і збори та подавати будь-яку іншу додаткову звітність.

Так, відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, необхідною умовою для віднесення сум до витрат, які пов`язані з отриманням доходів, належать саме документально підтверджені такі витрати за конкретний період, перелік який визначений розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Фізичні особи - підприємці, які перейшли із спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, подають податкову декларацію за результатами звітного року, в якому відбувся перехід із спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності (підпункт 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України).

Утім, відповідно до пункту 292.9 статті 292 Податкового кодексу України доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Пункт 183.10 статті 183 Податкового кодексу України передбачає, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Разом із тим, відповідач не довів належними доказами обов`язку позивача зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати відповідний податок, а тому позивач не може нести відповідальність за ненарахування або несплату цього податку.

Суд звертає увагу, що позивач, як фізична особа - платник єдиного податку, не мала обов`язку подавати податкову декларацію про майновий стан і отримані доходи та надавати книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходи за перевірений період; не мала обв`язку включати доходи, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані за правилами спрощеної системи оподаткування, до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, що спростовує висновки акта перевірки про порушення підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України.

Так само, з урахуванням викладеного, позивач не була платником податку на додану вартість, що вказує на безпідставність висновків акта перевірки про порушення пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 188.1 статті 188 та пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України в частині заниження суми податку на додану вартість.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 листопада 2019 року № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2 937 797,50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 768 495,63 грн.; податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року № про застосування штрафу за неподання податкових декларацій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року № про застосування штрафу за неподання книги обліку доходів і витрат є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою для розрахунку військового збору та єдиного внеску є загальний річний оподатковуваний дохід.

Враховуючи, що позивач у 2016-2018 роках мав статус платника єдиного податку третьої групи і відповідач безпідставно нарахував позивачу податок на доходи фізичних осіб, слідує, що висновки акта перевірки про порушення підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є помилковими, а визначення грошового зобов`язання зі сплати військового збору та донарахування єдиного соціального внеску є протиправним.

Безпідставними є також висновки акта перевірки про порушення позивачем пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016-2017 не за встановленою формою, тому що позивач правомірно подавав такі звіти як платник єдиного податку, що спростовує правомірність застосування штрафних санкцій за подання звітності невстановленої форми.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 листопада 2019 року № про визначення суми грошового зобов`язання з військового збору, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28 листопада 2019 року №, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 28 листопада 2019 року №, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28 листопада 2019 року №Ф-116 є протиправними та підлягають скасуванню.

В частині висновків акта перевірки про порушення позивачем пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у вигляді порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік та порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з військового збору за 2018 рік суд звертає увагу, що відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували такі порушення, з урахуванням чого податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28 листопада 2019 року № та від 28 листопада 2019 року №, якими застосований штраф за несвоєчасну сплату військового збору та податку на доходи фізичних осіб, є протиправними і підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 березня 2020 pоку №Ф-18693-10 на суму єдиного соціального внеску 245 433,67 грн. та податкової вимоги від 12 березня 2020 року №Ф-20355-10 на суму податкового боргу у розмірі 7 305 710,13 грн., суд встановив, що ці рішення відповідач прийняв у зв`язку із несплатою ФОП ОСОБА_1 сум податкових зобов`язань, визначених рішеннями та податковими повідомленнями-рішення ГУ ДПС у м. Києві, які скасовані вище, тому згадані вимоги також є протиправними і підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню як похідні.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №, від 28 листопада 2019 року №.

3. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28 листопада 2019 року №.

4. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 28 листопада 2019 року №.

5. Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 28 листопада 2019 року №Ф-116, від 10 березня 2020 pоку №Ф-18693-10 та податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 12 березня 2020 року №Ф-20355-10.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору розмірі 10 510,00 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011).

Дата складення повного рішення суду - 13 грудня 2021 року.

Суддя В.А. Кузьменко