Справа № 380/15197/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

справа №380/15197/21

провадження № П/380/15397/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Сподарик Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ) з вимогами:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та скасувати рішення №76 від 12.07.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці до страхового стажу а періоди роботи 14.01.1987 по 22.12.1987 в шахті «імені Космонавтів» на посаді електрослюсаря підземника та з 09.01.1990 по 31.05.1999 в ВАТ «Галлак» на посаді слюсаря-ремонтника до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1, п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1. ч. 2 ст. 144 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог, що 05.07.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачену Списком №1 п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 12.07.2021 №76 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що позивачем не надано уточнюючої довідки та відсутність страхового стажу, оскільки немає підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації. Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки вважає, що відповідно до трудової книжки та поданих документів, загальний страховий стаж роботи позивача становить 28 років 7 місяців 4 дні, з яких 10 років 4 місяці 2 дні пільговий стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачену Списком №1, п. «а» ст. 13 Закон України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також усі докази/належним чином завірені копії документів на спростування вимог позовної заяви.

13.10.2021 за вх. №74369 від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що оскільки, уточнюючої довідки відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, позивачем не надано, тому підстав для зарахування періоду роботи з 14.01.1987 по 22.12.1987 та з 09.01.1990 по 31.05.1999 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає. Також зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні пенсій, зарахування до страхового стажу з 01.04.2004 відповідних періодів роботи на території держав-учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах можливо здійснити при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Документи, які б підтверджували сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 23.10.2006 по 23.07.2010, з 08.10.2010 по 14.09.2011 та з 15.09.2011 по 12.04.2018 позивачем не надані, а відтак, підстави для зарахування зазначених вище періодів роботи до страхового стажу відсутні. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

23.10.2021 за вх. №77064 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву. Щодо позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що оскільки позивачем не було подано до заяви про призначення пенсії уточнюючої довідки, яка передбачена пунктом 20 порядку №637, відтак і відсутні підстави для зарахування періодів роботи з 14.01.1987 по 22.12.1987 та з 09.01.1990 по 31.05.1999 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Повідомив, що періоди роботи в Росії з 23.10.2006 не зараховано, оскільки немає підтвердження сплати внесків компетентними органами Російської Федерації відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім цього, звернув увагу, що зарахувати всі періоди які зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , яка заповнена 14.12.2000 підстав немає, оскільки дана трудова книжка нового зразка, а записи в ній починаються з 14.01.1987.

Ухвалою суду від 12.11.2021 витребувано у позивача додаткові докази, а саме довідку про пільговий характер роботи за Списком №1 за спірні періоди (для підтвердження спеціального трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах); архівні довідки щодо прийняття, переведення, звільнення з займаних посад за спірні періоди, інформацію з приводу відпрацьованого часу; довідку форми ОК-5.

Ухвалою від 12.11.2021 строк розгляду справи продовжено на тридцять днів з метою подання позивачем витребуваних доказів.

30.11.2021 за вх. №88824 від позивача надійшло клопотання, в якому повідомив, що останнім подано запити щодо витребуваних доказів, проте просить здійснювати розгляд справи на підставі доказів, які були подані до Пенсійного фонду.

09.12.2021 за вх. №92985 від позивача надійшло клопотання, до якого долучено лист Відділу міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради від 02.12.2021; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ВАТ «Галлак», ВАТ «Дрогобицький завод «Схема».

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 від 17.05.2011.

Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 26.10.2004, гр. ОСОБА_1 перемінив прізвище, ім`я, по батькові на ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , прізвище ОСОБА_2 після одруження ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 від 12.11.2011, ОСОБА_3 змінив ім`я на ОСОБА_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 судом встановлено наступне:

- у період з 01.09.1983 по 22.01.1987 навчався в Ровеньківському профтехучилищі №33 за професією електрослюсаря підземник;

- з 14.01.1987 прийнятий на роботу в шахту ім. Космонавтів на посаду електрослюсар підземник з повним робочим днем;

- 22.12.1987 звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію;

- 09.01.1990 прийнятий на роботу в Бориславський завод штучних алмазів та алмазного інструменту на посаду слюсаря-ремонтника в цеху №1.

Відповідно до наказу від 24.02.1995 Бориславське ОВТП «ГАЛЛАК» перейменовано у відкрите акціонерне товариство «ГАЛЛАК».

Також, згідно із записами у трудовій книжці позивача встановлено, що 31.05.1999 звільнений на підставі п.3 ст.36 КЗпП України по переведенню.

01.06.1999 прийнятий на посаду робітника цеху №1 Дрогобицького заводу «Схема».

31.01.2001 звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

У періоди з 23.10.2006 по 23.07.2010, з 08.10.2010 по 14.09.2011, з 15.09.2011 по 12.04.2018 позивач працював на посаді слюсаря-ремонтника АО «М`ясопродукти».

05.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1 п. «а» ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області від 12.07.2021 №76 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №1.

Зазначене рішення мотивоване тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано всі відомості трудової книжки НОМЕР_2 від 14.12.2000, оскільки дана трудова книжка нового зразка, а записи в ній починаються з 14.01.1987; період роботи в Росії з 23.10.2006, оскільки немає підтвердження сплати внесків компетентними органами Російської Федерації відповідно до Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992; відсутня довідка, яка підтверджує пільговий характер роботи за Списком №1, оскільки відповідно до порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням звернувся до суду із даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто уточнюючі довідки за наявності відповідного запису у трудовій книжці, лише додатково підтверджують наявність стажу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Суд встановив, що посада позивача слюсар - ремонтник входить до Списку №1.

Згідно з відомостями трудової книжки позивач з 14.01.1987 по 22.12.1987 працював в шахті імені Космонавтів (посада - електрослюсар підземних робіт), з 09.01.1990 по 31.05.1999 слюсарем-ремонтником в Бориславському заводі штучних алмазів і алмазного інструмента (у 1995 перейменовано в ВАТ «ГАЛЛАК»).

При цьому, посилання відповідача на ненадання уточнюючої довідки про пільговий характер роботи, суд вважає безпідставними, оскільки працівник не може відповідати за її оформлення, що у свою чергу не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Суд наголошує, що додаткові підтверджуючі документи надаються, зокрема, але не виключно у випадку відсутності відповідного запису про період роботи на певній посаді у трудовій книжці.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботі, передбаченій Списком №1, підтверджується записами в трудовій книжці та наказами «Про проведення атестації робочих місць та умов праці».

Отже, суд вважає за необхідне зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи за професією електрослюсаря підземних робіт 14.01.1987 по 22.12.1987 та з 09.01.1990 по 31.05.1999 на посаді слюсаря ремонтника.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, протиправними.

Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.

В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а відмовою викладеною у формі рішення №76 від 12.07.2021, тобто рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача без задоволення.

Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №76 від 12.07.2021 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд дійшов висновку, що рішення відповідача №76 від 12.07.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, то відповідно вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати пільгові періоди роботи є такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи висновок суду про протиправність відмови відповідача в призначенні пенсії через не зарахування до трудового стажу позивача спірних періодів, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області врахувати період роботи з 14.01.1987 по 22.12.1987 в шахті «імені Космонавтів» на посаді електрослюсаря підземника та період з 09.01.1990 по 31.05.1999 у ВАТ «Галлак» на посаді слюсаря-ремонтника до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Однак при задоволені вимоги про врахування періодів праці суд прийшов до переконання зобов`язати відповідача при повторному розгляді заяви позивача з врахуванням періодів роботи з 14.01.1987 по 22.12.1987 в шахті «імені Космонавтів» на посаді електрослюсаря підземника та період з 09.01.1990 по 31.05.1999 у ВАТ «Галлак» на посаді слюсаря-ремонтника до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1 з моменту звернення із заявою (05.07.2021).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №76 від 12.07.2021 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи згідно із записами у трудовій книжці до страхового стажу, період з 14.01.1987 по 22.12.1987 в шахті «імені Космонавтів» на посаді електрослюсаря підземника та період з 09.01.1990 по 31.05.1999 у ВАТ «Галлак» на посаді слюсаря-ремонтника до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки викладеної судом у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 227 (двісті двадять сім) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 227 (двісті двадять сім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.