Справа № 160/15865/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
08.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач, з урахування уточнень від 23.09.2021 року, просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпро петровській області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 90 відсотків сум грошового забезпечення, без обмеження її МАКСИМАЛЬНОГО РОЗМІРУ.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 08.09.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 13.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем в строк, визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.09.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 28.09.2021 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на виконання рішення суду від 24.02.2021 року по справі №160/1263/21;
- звернення позивача від 09.06.2021 року з питання пенсійного забезпечення;
01.11.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із додатковими доказами по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 22.11.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивні вимоги мотивовані протиправністю дій Пенсійного органу стосовно заниження позивачу розміру пенсії при здійсненні з 01.04.2019 року перерахунку і виплату пенсії за вислугу років відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року по справі №160/1263/21, на підставі довідки від 27.11.2020 року за №4/3-1683-20/Г-1633, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.
Позивач зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року, яке набрало законної сили, по справі №160/1263/21 позовну заяву, задоволено. Визнано протиправними дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3 - 1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3 - 1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року, з встановленням основного розміру пенсії 90% від визначеного в цій довідці розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно із цім рішенням його пенсія була перерахована.
Проте, при виконанні цього рішення відповідач, на думку позивача, протиправно обмежив виплату належної йому пенсії з 01.04.2019 максимальним розміром.
Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними та такими, що суперечать положенням Конституції України, так і виданим в її розвиток нормативно-правовим актам.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач, посилаючись на норми законодавства України, зазначив, що 12.04.2021 року на адресу відповідача надійшло рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року по справі № 160/1263/21, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язано провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих. № 4/3-1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року, з встановленням основного розміру пенсії 90% від визначеного в цій довідці розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1497,00 грн., з 01.07.2019 -1564,00 грн., з 01.12.2019 - 1638,00 гривень.
Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.07.2020 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1712,00 грн., а з 01.12.2020 -1769,00 гривень.
Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1769,00 грн.
Таким чином, доплата на виконання рішення суду обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262.
Доплата за період з 01.04.2019 року по 30.04.2021 року становить - 149501,41 гривень.
Відповідно до статті 8 Закону № 2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Виплата заборгованості за рішенням суду, винесеного на користь позивача, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Таким чином, на думку відповідача, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачу виконані Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Пенсійного фонду України.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 90% грошового забезпечення.
Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було надано позивачу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року №4/3-1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року.
02.12.2020 року позивачем було подано заяву до Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області, з проханням провести перерахунок основного розміру його пенсії з 01.04.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262 - XII, ст.9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII (про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей) та з врахуванням положень Постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, на підставі довідки, про розмір грошового забезпечення (що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року), виданої йому Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, вих.№4/3-1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року, з встановленням основного розміру пенсії 90% від визначеного в цій довідці розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії 26 667,60 грн., що включає в себе: посадовий оклад 6 630 грн., оклад за військове (спеціальне) звання 1 480 грн., надбавка за вислугу років (50%) 4 055 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 994,50 грн., премія (112%) 7 425,60 грн., надбавка за особливості проходження служби (50%) 6 082,50 гривень.
Не погодившись із такою відмовою Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області у проведенні позивачу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3-1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року, позивач звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року, яке набрало законної сили, по справі №160/1263/21 позовну заяву, задоволено. Визнано протиправними дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3 - 1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3 - 1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року, з встановленням основного розміру пенсії 90% від визначеного в цій довідці розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

З метою виконання судового рішення від 24.02.2021 року у справі №160/1263/21, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №160/1263/21 та довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вих.№ 4/3-1683-20/Г-1633 від 27.11.2020 року без обмеження максимального розміру у розмірі 90% грошового забезпечення.

На заяву позивача від 09.06.2021 року, листом від 29.06.2021 року за №20663-16741/Г-01/8-0400/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило про таке:

«На виконання рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року в розмірі 90% від грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 27.11.2020 року за №4/3-1683-20/Г-1633, яка надана Південно - Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, з наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу - 6630,00 грн.; окладу за спеціальним званням - 1480,00 грн.; 50% надбавки за вислугу років -4055,00 грн.; 15% надбавки за службу в умовах режимних обмежень - 994,50 грн.; 112% премії - 7425,60 грн.; 50% надбавки за особливості проходження - 6082, 50 грн. Всього грошове забезпечення - 26667,60 гривень.

Основний розмір пенсії від грошового забезпечення 90% складає - 24000,84 гривень.

Статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1497,00 грн., з 01.07.2019 -1564,00 грн., з 01.12.2019 - 1638,00 гривень.

Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.07.2020 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1712,00 грн., а з 01.12.2020 р. -1769,00 гривень.

Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1769,00 гривень.

Таким чином, доплата на виконання рішення суду обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262.

Доплата за період з 01.04.2019 року по 30.04.2021 року становить - 149501,41 грн.

Відповідно до статті 8 Закону № 2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Виплата заборгованості за рішенням суду, винесеного на користь позивача, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Виплата пенсії з 01.05.2021 року проводиться у розмірі 17690,00 грн., який обчислено на виконання рішення суду.

Таким чином, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачу виконані Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Пенсійного фонду України».

Отже, судом встановлено, що доплата на виконання рішення суду Пенсійним органом була обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону №2262.

Вважаючи такі дії Пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Поміж тим, суд звертає увагу, що частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дати прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

За таких обставин, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016 року до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/4267/17.

Таким чином, внесені Законом №1774-VIII зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на всій території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи позивача з посиланням на ст.1-1 Закону №2262-ХІІ стосовно того, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (№2262-ХІІ) та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, іншими законами є неможливою, і такі закони у разі їх прийняття не підлягають застосуванню в частині визначення умов і норм пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Протягом періоду з 20.12.2016 року (дати набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016) та по теперішній час будь-яких змін до Закону №2262-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо встановлення обмеження розміру пенсії для осіб, звільнених з військової служби, не вносилося, стаття 1-1 Закону №2262-ХІІ є чинною.

За викладених обставин, суд вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 2 Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи та не бере їх до уваги, оскільки Закон №2262-XII є спеціальним, що регулює питання пенсійного забезпечення військовослужбовців, по відношенню до Закону №3668-VI, а тому суд застосовує спеціальний Закон.

Також суд бере до уваги, що норми статті 2 Закону №3668-VI є абсолютно тотожними нормам частини 7 ст.43 Закону № 2262-XII, які рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 вже визнані неконституційними стосовно обмеження розміру пенсій осіб, звільнених з військової служби.

Таким чином, з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 і до моменту виникнення спірних правовідносин законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, не містить норм, які обмежують пенсії цих осіб максимальним розміром.

Тому, з урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача протиправно порушені діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у безпідставному обмеженні максимального розміру призначеної позивачу пенсії.

Є безпідставними доводи відповідача з посиланням на Постанову Верховного Суду від 21.05.2021 року у справі № 347/2083/16, оскільки предметом спору у вказаній справи було обмеження позивачу пенсії максимальним розміром у період з 01 листопада 2012 року по 01 січня 2016 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача протиправно порушені діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у безпідставному обмеженні максимального розміру призначеної позивачу пенсії.

Відповідач не довів суду правомірність своїх дій щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, у той час як позивач довів обґрунтованість своїх вимог щодо протиправності обмеження його пенсії максимальним розміром, тому слід зобов`язати відповідача здійснювати виплату призначеної та виплачуваної позивачу пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром на підставі довідки від 27.11.2020 року за №4/3-1683-20/Г-1633, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром на підставі довідки від 27.11.2020 року за №4/3-1683-20/Г-1633, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром на підставі довідки від 27.11.2020 року за №4/3-1683-20/Г-1633, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 681,00 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 22.11.2021 року.

Суддя В.В. Ільков