Справа № 380/4275/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4275/21 пров. № А/857/17201/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (головуючий суддя Лунь З.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ) (місцезнаходження: 89600, Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Недецеї, 45, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 23.03.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ) роз`єднано в самостійні провадження.

У даній справі предметом розгляду були позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), після заміни відповідача правонаступником - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ) щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період 2010 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 % розміру від посадового окладу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за липень 2010 року - січень 2018 року згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» із розрахунку 30% посадового окладу на місяць;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини, доходів у зв`язку з порушенням строків виплати винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період 2010 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за липень 2010 року - січень 2018 року згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» із розрахунку 30% посадового окладу на місяць.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.

Не погодившись з таким рішення суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, тому просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) від 10.01.2018 № 10-ос «По особовому складу», згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Указу Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», виключено зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Мостиська - залізнична станція» III категорії (тип А), який вибуває для подальшого проходження служби до 27 прикордонного загону (І категорії).

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

На день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення, 10 січня 2018 року, прапорщика ОСОБА_1 спору між позивачем та Мостиським прикордонним загоном щодо зазначених в позовній заяві вимог не було.

Щодо визнання протиправною бездіяльності, то апелянт вказує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційної адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Відповідно до наказу начальника 93 прикордонного загону від 10.01.2018 № 10-ос «По особовому складу», виключено зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Мостиська - залізнична станція» III категорії (тип А), який вибуває для подальшого проходження служби до 27 прикордонного загону (І категорії). З позивачем були проведені відповідні розрахунки.

Лише після звільнення позивача у запас, відповідно до наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 12.11.2019 №489-ос, у позивача виникло питання щодо виплат належних сум під час проходження служби, у зв`язку з чим лише в березні 2021 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду.

Також, звертає увагу суду на правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №9901/141/20, в пунктах 43-47 якої зазначено:

« 43. Оцінюючи обставини звернення позивача з позовом до суду з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

44. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

45. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним, позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені, відповідними та належними доказами.

46, За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

47. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.»

Позивач звільнений з військової служби 12 листопада 2019 року, в позові порушує питання виплат, які належали позивачу під час проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) в період 2016 - 2017 років та здійснювались на підставі наказів та інших розпорядчих документів, які були чинними на момент спірних правовідносин та ним в даному випадку не оскаржуються.

Проте звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності (дій) протиправною лише в березні 2021 року, тобто зі значним пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.

Щодо виплати винагороди за бойове чергування то апелянт вказує, що виплата винагороди за бойове чергування (бойову службу), передбачена Додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 1294 від 07.11.2007 року), яка була чинною на період виплати зазначеної винагороди.

Згідно з вказаним додатком 25 винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується у розмірі від 10 до 30 відсотків посадового окладу військовослужбовцям, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби).

Відповідно до пункту 7 Постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 їх виплата проводиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Оскільки пунктом 7 вказаної постанови встановлена виплата до 50 %від встановленого, зокрема додатком 25 розміру, то Адміністрацією Державної прикордонної служби України щорічно на підставі Закону України «Про державний бюджет України» та інших законів видавався наказ «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» яким врегульовано розмір виплати додаткового виду грошового забезпечення, визначеного в додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294.

Наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» передбачено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначені в додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у розмірі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям льотного, наземного складу авіації та плаваючого складу.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №42 (в редакції чинній у спірний період), військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, екіпажів літаків, вертольотів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, екіпажів кораблів, катерів за час бойового чергування (бойової служби) з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України виплачується винагорода за бойове чергування (бойову службу).

Підпунктом 3.17.1 цієї Інструкції визначено право на винагороду, а також військовослужбовцям, прикомандированим на прикордонну заставу (відділення відділу прикордонної служби), корабель, катер, судно наказами відповідних начальників (командирів), за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Відповідно до п.п. 3.17.3 вказаної Інструкції, винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям нараховується від посадових окладів за основною або тимчасовою посадою.

Винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органу Держприкордонслужби про виплату винагороди. Підставою для видання наказу є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби) (п.п. 3.17.4).

Сам розмір цієї винагороди не є сталим, залежить від розміру затвердженого фонду грошового забезпечення, від кількості днів чергування.

Таким чином, наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» відповідно до пункту 7 постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 передбачений максимальний розмір виплати винагороди за бойове чергування (бойову службу) у розмірі 50 % від розміру встановленого в додатку 25 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, а саме 5 відсотків від посадового окладу.

Враховуючи викладене, позивачу нараховувалась та виплачувалась винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу.

Таким чином, апелянт констатує, що з аналізу підпункту 3.17,1 зазначеної Інструкції така виплата не повинна перевищувати 30% посадового окладу, а отже її розмір може бути меншим в залежності від розміру затвердженого фонду грошового забезпечення.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України визначені розпорядники бюджетних коштів, а саме:

для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Пунктом 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 визначено, що за обсягом наданих прав розпорядники поділяються на головних розпорядників коштів бюджет та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

У даній спірній ситуації головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України, розпорядником коштів 2 рівня є Адміністрація Державної прикордонної служби України, розпорядником коштів 3 рівня є прикордонний загін.

Отже, вищенаведене беззаперечно свідчить про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо компенсації втрати частини доходів, то апелянт вказує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Далі - Закон), компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки, відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 позивачу нараховувалась та виплачувалась винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу позивача і затримки в її виплаті не було, підстави для задоволення позову були відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серія НОМЕР_7 від 29.04.2015 ОСОБА_1 набув статусу учасника бойових дій з правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ) від 11.11.2019 №486-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «е» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом того ж начальника від 12.11.2019 №489-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення регіонального управління.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового вкладу від 10 до 30.

Підпунктами 3.17.1 - 3.17.7 пункту 3.17 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 впорядковано виплату винагороди за бойове чергування, зокрема визначено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

З огляду на викладене, а також те, що позивачу виплачено винагороду за бойове чергування згідно з особистими картками грошового забезпечення щомісячно за період з липня 2010 року по січень 2018 року у розмірі 5% посадового окладу, у той час як позивач щомісячно залучався до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні понад 8 раз на місяць, суд першої інстанції вважав, що виплата вказаної винагороди повинна здійснюватися із розрахунку 4% за бойове чергування у максимальному розмірі, тобто 30% посадового окладу на місяць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування за період 2010 - 2018 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 % розміру від посадового окладу є протиправними. Тому суд першої інстанції зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити позивачу з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за липень 2010 року січень 2018 року згідно з додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» із розрахунку 30% посадового окладу на місяць.

Однак, суд першої інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Дійсно відповідно до додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу) від 10 до 30 відсотків посадового вкладу.

При цьому, суду першої інстанції слід було звернути увагу, що згідно п. 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Крім того, відповідно вимог п. 7 згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі зазначив, що оскільки пунктом 7 вказаної постанови встановлена виплата до 50 % від встановленого, зокрема додатком 25 розміру, то відповідно наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» передбачено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначені в додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у розмірі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям льотного, наземного складу авіації та плаваючого складу.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №42(в редакції чинній у спірний період), військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, екіпажів літаків, вертольотів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, екіпажів кораблів, катерів за час бойового чергування (бойової служби) з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України виплачується винагорода за бойове чергування (бойову службу).

Підпунктом 3.17.1 цієї Інструкції визначено право на винагороду, а також військовослужбовцям, прикомандированим на прикордонну заставу (відділення відділу прикордонної служби), корабель, катер, судно наказами відповідних начальників (командирів), за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Відповідно до п.п. 3.17.3 вказаної Інструкції, винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям нараховується від посадових окладів за основною або тимчасовою посадою.

Винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органу Держприкордонслужби про виплату винагороди. Підставою для видання наказу є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби) (п.п. 3.17.4).

Наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» відповідно до пункту 7 постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року передбачений максимальний розмір виплати винагороди за бойове чергування (бойову службу) у розмірі 50 % від розміру встановленого в додатку 25 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, а саме 5 відсотків від посадового окладу.

Враховуючи викладене, позивачу нараховувалась та виплачувалась винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу.

Даним твердженням відповідача суд не надав жодної оцінки.

Крім того задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що позивач щомісячно залучався до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні понад 8 раз на місяць, а тому суд першої інстанції вважав, що виплата вказаної винагороди повинна здійснюватися із розрахунку 4% за бойове чергування у максимальному розмірі, тобто 30% посадового окладу на місяць.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази того скільки разів, помісячно, позивач залучався до бойового чергування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було достатньо підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати сум винагороди за бойове чергування, то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції задовольнив і вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати, хоча такі вимоги суд першої інстанції виділив в окреме провадження, більше того суд першої інстанції не надавав оцінки у цій справі вимогам позивача про наявність підстав для задоволення вимог щодо виплати сум надбавки за кваліфікацію.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року по справі № 380/4257/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. В. Ніколін
О. М. Гінда