Справа № 200/9462/21
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 р. Справа№200/9462/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Тарана Р.С., та представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - відповідач), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14 липня 2021 року про відмову позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24 червня 2021 року № 4134 з урахуванням до пільгового стажу періоди роботи в період з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт», з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року на підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3; з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року на підприємстві філія Державного ВАТ треста «Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням відповідача від 14.07.2021 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що така відмова обґрунтована тим, що відповідач не врахував до пільгового стажу його роботи період на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт» з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року та на підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3 та філії ВАТ треста «Донецькшахтопроходка», оскільки зазначені підприємства розташовані на тимчасово окупованій території.

Вказує, що факт трудових відносин із зазначеними підприємствами у відповідні періоди підтверджуються записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та довідками № 02/199 від 22.02.2017 року та № 01/011 від 09.02.2021 року.

Позивач, звертає увагу на те, що записи у трудовій книжці проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 року № 58 та містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, а тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію, не згоден з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що 24 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач зазначає, що рішенням управління було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказує, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 26 років, пільговий стаж - 2 місяця 1 день. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 15.10.1992 року по 06.02.1996 рік, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 рік на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжне антрацит»; з 16.07.2001 року по 30.04.2006 рік на підприємстві ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» Шахтопрохідницьке будівельне управління №3; з 01.05.2006 року по 23.12.2013 рік на підприємстві філія ДВАТ треста «Донецькшахтопроходка» на території Російської Федерації у зв`язку з тим, що зазначені підприємства знаходяться на території тимчасово непідконтрольній українській владі.

З огляду на те, що підприємство знаходиться на території де українська влада не здійснює повноваження, провести перевірку дійсності документів, підтверджуючих пільговий характер роботи у спірний період немає можливості.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії діяв в межах наданих йому законами та нормативно - правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/9462/21 за правилами за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 29 серпня 2021 року вирішено розгляд справи № 200/9462/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній справі на 04 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/9462/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 жовтня 2021 року.

У зв`язку з перебуванням судді Бабіча С.І. у відпустці з 19 жовтня 2021 року по 23 жовтня 2021 року та з 25 жовтня 2021 року по 12 листопада 2021 року на лікарняному, розгляд справи було відкладено на 23 листопада 2021 року.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 23 листопада 2021 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на те, що сторони чи їх представники у судове засідання не з`явились, суд приходить висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 9-10).

Відповідач, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

ОСОБА_1 була взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 22.06.2021 року № 1427- (а.с. 11), згідно з якою позивач постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 і перемістилась та зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи судом встановлено, що 24 червня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 87).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 0500-1509/8/35768 від 14.07.2021 року про відмову в призначені пенсії позивачу, з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи.

Зі спірного рішення видно, що загальний страховий стаж позивача складає 26 років. Стаж роботи за Списком № 2 становить 2 місяці 1 день.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви до пільгового стажу позивача не зараховано період з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року згідно довідки № 6016/27 від 17.02.2021 року, з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року згідно довідок № 02/199 від 22.02.2017 року та 01/011 від 09.02.2021 року, оскільки вказані довідки видані організаціями, що розташовані на тимчасово окупованій території.

Вказано, що процедура підтвердження періодів роботи на підприємствах, в установах, організаціях, розташованих на тимчасово окупованих територіях, що зараховуються до стажу роботи, визначена постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 року № 18-1 (зі змінами) (а.с. 30).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 позивач, у спірні періоди:

- з 09.03.1992 року прийнята на Шахту «Северна» учнем оператора котельні (наказ № 41 від 05.03.1992 року);

- з 15.10.1992 року переведена машиністом парових котлів (кочегаром) 3 розряду (наказ № 246 від 15.10.1992 року);

- з 07.02.1996 року переведена архіваріусом (наказ № 22к від 07.02.1996 року);

- з 21.03.1997 року переведена машиністом підйому (наказ № 27к від 20.03.1997 року);

- з 21.08.1996 року Шахта «Северна» реорганізована в Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Северна» (наказ № 297а від 28.06.1996 року);

- з 12.05.1997 року Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Северна» реорганізоване в Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» (наказ № 665 від 30.12.1996 року);

- з 13.07.2001 року звільнена за власним бажанням, відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 74к від 12.07.2001 року);

- з 16.07.2001 року прийнята на Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3 тимчасово на 2 місяці, машиністом підйому (наказ № 91к від 16.07.2001 року);

- з 30.04.2006 року звільнена за переведенням в Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації (наказ № 91к від 30.04.2006 року);

- з 01.05.2006 року прийнята за переведенням в Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації машиністом підйомних машин (№ 6к від 03.05.2006 року);

- з 06.03.2009 року Державне відкрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації реорганізовано у Вікрите акціонерне товариство «Трест Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації (наказ № 15 від 06.03.2009 року);

- з 23.12.2013 року звільнена за власним бажанням (наказ № 109 від 13.12.2013 року) (а.с. 12-14).

Крім цього, згідно з довідкою № 6016/17 від 17.02.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у шахті «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» та за період з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, виконувала роботу на посаді машиніста парових котлів (кочераг) поверхні з повним робочим днем (наказ № 246к від 15.10.1992 року), що передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ, п. 786).

З 21.03.1997 року по 13.07.2001 року працювала машиністом підйомних машин поверхні, з повним робочим днем (наказ № 27к від 20.03.1997 року, наказ № 74к від 12.07.2001 року), що передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ, 1, п. 2010100а-14021 (а.с. 19).

Згідно довідок Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопрохідка» № 01/011 від 09.02.2021 року та № 02/199 від 22.02.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Шахтопрохідницькому будівельному управлінні № 3 треста «Донецькшахтопроходка» та виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день на поверхні гірничих дільниць шахт Донецької області і за період з 16.07.2001 року по 15.09.2001 року за посадою машиніст підіймальної машини (тимчасово на 2 місяці) і за період з 16.09.2001 року по 30.04.2006 року за посадою машиніст підіймальної машини (зарахована до штату постійно), що передбачено Списком № 2 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1.1а підстава Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року.

З 01.05.2006 року по 23.12.2013 року на посаді машиніст підіймальної машини, що передбачено Списком № 2 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1а підстава Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року.

Крім того, з вищезазначених довідок судом встановлено, що атестація робочих місць була проведена відповідно до наказів: №22 від 29.05.2000 року, № 43 від 26.05.2005 року, № 91 від 03.12.2010 року (а.с. 15-18, 27).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

При цьому, пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

період з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт», з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року на підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3; з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року на підприємстві філія Державного ВАТ треста «Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт» з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року, у підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3 з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року та на підприємстві філія Державного ВАТ треста «Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 12-14) містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача на підприємстві у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, які дають права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, у трудовій книжці позивача за вказані періоди роботи зазначено, що він працював повний робочий день. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункт 3 Порядку №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Згідно пунктів 23 та 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Списки № 1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Суд зазначає, що до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.94 р. та № 36 від 16.01.03 року, який діяв у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.

В ході розгляду справи судом були досліджені надані позивачем в якості доказів документи, якими підтверджено спірні періоди його роботи, а саме: трудова книжка позивача серії серії НОМЕР_1 , а також довідки «Шахта» «Зоря» № 6016/17 від 17.02.2021 року та довідки Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопрохідка» № 01/011 від 09.02.2021 року та № 02/199 від 22.02.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих позивачу.

Проте, як уже зазначалося, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, відповідач в своєму повідомленні № 0500-1509-8/35768 від 14.07.2021 року вказує на відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди: з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року згідно довідки № 6016/27 від 17.02.2021 року, з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року згідно довідок № 02/199 від 22.02.2017 року та 01/011 від 09.02.2021 року, оскільки вказані довідки видані організаціями, що розташовані на тимчасово окупованій території.

Щодо неврахування зазначених документів при призначенні пенсії на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості, тому що підприємство знаходяться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-року, місто Сніжне та місто Донецьк відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України(далі по тексту - Закон № 1207-VII).

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною першою статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до статті 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких відповідні підприємства, на яких працював позивач здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Разом з цим, суд вважає за необхідне також зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи "Намібійські винятки", сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Таким чином, позивачем було вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення його пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі №360/1628/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин суд вважає, що позивачем у повній мірі було виконано вимоги для підтвердження пільгового стажу, достатнього для призначення пенсії на пільгових умовах, що дає підстави для призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено період її роботи з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року, з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року, а тому зазначені періоди мають бути зараховані до пільгового стажу останнього, на підставі відомостей зазначених в трудовій книжці.

Натомість, пенсійним органом не враховано, що визначальним фактом для призначення пенсії на пільгових умовах є підтвердження зайнятості особи на відповідних роботах, а тому відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв незаконно та протиправно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач, не врахувавши пільговий стаж позивача на посадах, що віднесені до Списку № 2, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже рішення відповідача № 0500-1509-8/35768 від 14.07.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Проте, щодо решти позовних вимог та належного та повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж за певні періоди, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

До того, ж у позовній заяві відсутні вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною.

Суд зазначає, що ним надано правову оцінку, відповідно до якої позивач має необхідний загальний та пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 0500-1509-8/35768 від 14.07.2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт», з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року на підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3; з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року на підприємстві філія Державного ВАТ треста «Донецькшахтопрохідка» на території Російської Федерації.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Нормами частини другої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення у справі, судові витрати позивачем не оплачені.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь Державного бюджету України судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 0500-1509-8/35768 від 14.07.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 24.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи з 15.10.1992 року по 06.02.1996 року, з 21.03.1997 року по 13.07.2001 року на підприємстві шахта «Северна» виробничого об`єднання «Сніжнеантраціт», з 16.07.2001 року по 30.04.2006 року на підприємстві ДВАТ «Трест Донецьшахтопрохідка» Шахтопрохідницьке будівельне управління № 3; з 01.05.2006 року по 23.12.2013 року на підприємстві філія Державного ВАТ треста «Донецькшахтопрохідка» на території Російської ФедераціїПовне судове рішення складене 23 квітня 2021 року.

Стягнути на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Вступну та резолютивну частини даного рішення прийнято та підписано у нарадчій кімнаті 23 листопада 2021 року.

Повне судове рішення складене 03 грудня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч