Справа № 140/5454/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/5454/21 пров. № А/857/19549/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (головуючий суддя Смокович В.І., м. Львів, повний текст складено 27.09.2021) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби в якому просило визнати протиправними та скасувати рішень Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2021 року № UА205050/2021 /000010/2 та картку відмови Волинської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205 05 0/2021/003 08.

Стягнути на користь товариства за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 8 001, 24 грн. понесені витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та ухвалити нове, яким позов товариства про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови - задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з ч.1 ст. 7 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 далі - МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим. Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеного в даній нормі.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій станіті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин другої та третьої станіті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 травня 2020 року у справі № 826/10527/17, у постанові від 09 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.002044.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як встановлено судом першої інстанції виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару відповідач обґрунтував тим, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: в фактурі (INVOIСЕ) від 17 травня 2021 року №0000-004849 продавець UАВ «АUTОLАРАS», Lіеtuvа Vіlnіаus, а в технічному паспорті FК561515 в гр. С3.1 вказаний інший власник АВЕL+RUF LМ GМВН&СО, Dоnаuworth.

Крім того, поданий декларантом звіт про оцінку транспортного засобу від 18 травня 2021 року №256/21, складений спеціалістом оцінювачем ОСОБА_1 , ім`я якого відсутнє в реєстрі судових експертів, яким дозволено проводити оцінку транспортних засобів.

ОСОБА_1 дійсно не є судовим експертом, про що зазначав митний орган та суд. Згідно відкритої інформації про реєстр експертів оцінювачів, до такого зокрема і входить ОСОБА_1 , який має відповідне свідоцтво про реєстрацію №618 від 10.10.2003. Тому митний орган фактично здійснив підміну понять експерта оцінювача та судового експерта.

Крім того, посилання митного органу на розбіжності в фактурі (INVOIСЕ) від 17 травня 2021 року №0000-004849 та технічному паспорті FК561515 щодо власника товару, не заслуговує на увагу, оскільки визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, крім того у країнах ЄС відсутній обов`язок змінювати технічний паспорт транспортного засобу внаслідок продажу автомобіля. Таку позицію, зокрема викладено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 140/15580/20, пров. № А/857/11162/21.

Також, апелянт звертає увагу на те, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме: рахунок- фактуру (інвойс) від 17 травня 2021 року №0000-004849; сертифікат на перевезення ЕUR.1 від 18 травня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію т/з від 31 січня 2020 року №FК561515; банківський платіжний документ від 18 травня 2021 року №0408004; контракт від 01 січня 2021 року №807/01/21; договір про надання послуг брокера від 21 травня 2019 року №4; експортна декларація від 18 травня 2021 року №218К5361 ЕХ 10674605 та інші документи, які зазначені в графі 44 МД. У подальшому на вимогу митниці про подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару було надано звіт про оцінку транспортного засобу від 18 травня 2021 року №256/21, складений спеціалістом оцінювачем Галіком В.М.

При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містили.

Вартість автомобіля в повній мірі підтверджується копіями контракту від 01 січня 2021 року №807/01/21, рахунку фактуру (інвойс) від 17 травня 2021 року №0000-004849, банківського платіжного документу, що стосується товару, від 18 травня 2021 року №0408004.

Митний орган у своєму рішенні не вказав на документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону. Дана обставина не встановлена і судом першої інстанції.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У даному ж випадку митний орган здійснив коригування митної вартості виходячи з результату оцінки ресурсу mоbіlе.dе, жодних митних декларацій по аналогічних транспортних засобах наведено не було.

Щодо інформації з ресурсу mоbіlе.dе, то апелянт наголошує, що митним органом надано витяг з АСМО «ІНСПЕКТОР» який імовірно є скріншотом ресурсу mоbіlе.dе, дату станом на яку такий витяг було зроблено не вказано. З поданого витягу вбачається, фото з реквізитами автомобіля МЕRСЕDЕS-ВЕNZ АМG СLS 53 АМG, зазначено числові дані - 11/2018, що не зрозумілим є чи це рік виготовлення, чи рік початку експлуатації, крім того вказано 320кВт (435 РS), що імовірно є потужністю двигуна, вказано пробіг 45 841 км., наведено, що автомобіль є спортивним купе, з бензиновим двигуном, АКПП, чотирьох дверний, також наведені викиди парникових газів та витрати пального.

Так дійсно співставивши характеристики транспортного засобу який ввезено в Україну позивачем, та того який наведено у витягу, можна дійти висновку про те, що співпадає модель та потужність двигуна.

Однак, жодних інших відомостей (технічних характеристик), які впливають на вартість автомобіля не наведено, це зокрема комплектація та додаткові опції, які в автомобілях преміям класу є недешеві, пробіг автомобіля в Німеччині значно впливає на вартість авто, в придбаному позивачем автомобілі пробіг на одометрі зазначено 111984 км., на автомобілі з витягу mоbіlе.dе пробіг вказано 45841 км., що є в два рази меншим ніж на імпортованому авто позивача.

Фактично з відомостей які наведені у витязі з АСМО «ІНСПЕКТОР» який імовірно є скріншотом ресурсу mоbіlе.dе, недостатньо, щоб повністю порівняти автомобіль придбаний позивачем, та той який зазначений у витязі з АСМО «ІНСПЕКТОР». Тому, митний орган не мав достатніх правових підстав використовувати неповну інформацію з ресурсу mоbіlе.dе.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 10 грудня 2020 року, справа № 460/3038/19, провадження № К/9901/25807/20, неодноразово зазначав, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Судом першої інстанції, в порушення принципу офіційного з`ясування обставин у справі, не надано оцінки щодо невідповідності оскаржуваного рішення вимогам митного законодавства в частині обґрунтованості числового значення митної вартості автомобіля, скоригованої митним органом.

Суд першої інстанції не досліджував рішення про коригування митної вартості на предмет неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г.

Щодо покликань суд першої інстанції на постанову Верховного Суду від 06.05.2020 року по справі №140/1713/19, то апелянт зазначає, що у вказаному рішенні суду зокрема зазначено наступне:

«У зв`язку із виявленням розбіжностей у товарно-супровідних документах, Митниця запропонувала позивачу протягом 10 днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: банківські та інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, складені спеціалізованими експертними установами; договір (угоду, контракт) із третіми особами, інформація щодо яких значиться у технічному паспорті; рахунки про здійснення платежів третім особам; страхові документи; інші документи для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

На запит відповідача позивач надав лише звіт про оцінку транспортного засобу від 19.04.2019 № 1056/19 та повідомив, що інші документи не будуть надаватися.»

А у даній спірній ситуації, як вбачається з повідомлення митного органу, митниця лише вказала: «Відповідно до п. 5 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа та рахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Прошу надати наявні документи для підтвердження митної вартості».

Тобто митним органом не конкретизовано яких саме документів не вистачає для підтвердження митної вартості, також не вказано які з поданих документів викликають сумніви.

Отже, лише в тому разі коли документи які підтверджують числові значення складових митної вартості (за допомогою яких можливо встановити вартість товару) містять розбіжності або наявні ознаки підробки у декларанта виникає обов`язок подати митному органу додаткові документи, чіткий перелік яких повинен бути вказаний митним органом.

В спірному ж випадку розбіжності щодо продавця товару та власника вказаного в технічному паспорті, жодним чином не є числовим значенням з якого можна встановити (яке впливає) на митну вартість товару.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Тобто, митний орган вправі здійснити коригування митної вартості, лише після того як вичерпний перелік документів які витребовуються митним органом декларантом безпідставно надано не було.

У даній справі (140/5454/21) митний орган взагалі не конкретизував які документи йому необхідні, саме відсутність конкретно запитуваних документів і позбавило декларанта можливості усунути всі сумніви митниці.

Підсумовуючи вище викладене, апелянт вважає, що обставини у справі яка підлягала касаційному розгляду та у даній справі є різними, оскільки в одному випадку митниця вимагала конкретні документи, а декларант їх не надав, в даному ж випадку митниця не повідомила декларанта яких документів не вистачає для підтвердження заявленої митної вартості, тому останній позбавлений був можливості задовольнити вимоги митниці.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТзОВ «А-СТАТ» та UAB «AUTOLAPAS» укладено зовнішньоекономічний контракт від 01 січня 2021 року №S7/01/21, згідно з пунктом 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим контрактом продавець зобов`язується продати покупцеві, а покупець зобов`язується придбати у продавця на умовах DAP/CPT Луцьк Ковель Рівне Дубно Мукачево Сарни Старовойтово Одеса (згідно з ІНКОТЕРМС 2010 року) транспортні засоби та запасні частити до них . Загальна вартість договору складає 10000000 євро/ долар США (а.с. 18-22, 123-127)

На виконання умов вказаного контракту згідно із проформою/інвойсом від 17 травня 2021 року №0000-004849 позивач придбав у UAB «AUTOLAPAS» автомобіль Mercedes-Benz AMG CLS 53 AGM, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 за ціною 45900 євро (а.с. 23, 111).

З метою проведення митного оформлення товару декларантом в інтересах ТзОВ «А-СТАТ» подано МД від 18 травня 2021 року №UA205050/2021/031034, в якій заявлено товар «Автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, марка - MERCEDES-BENZ, модель: AMG CLS 53, календарний рік виготовлення 2018; модельний рік виготовлення: 2018; призначення: пасажирський, № кузова: НОМЕР_2 ; тип двигуна: бензиновий/електро; об`єм двигуна: 2999 CM3; потужність: 320 Kw; тип кузова: купе; категорія ТЗ: МІ; кількість місць включаючи водія 5; колісна формула: 4х4. Митна вартість автомобіля визначена на рівні 45900 євро за основним методом (за ціною договору (контракту) (а.с. 107-108).

Разом із вказаною МД до митного оформлення надано наступні документи: рахунок-фактуру від 17 травня 2021 року №0000-004849; сертифікат на перевезення EUR.1 від 18 травня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію т/з від 31 січня 2020 року №FK561515; банківський платіжний документ від 18 травня 2021 року №0408004; контракт від 01 січня 2021 року №S07/01/21; договір про надання послуг брокера від 21 травня 2019 року №4; експортна декларація від 18 травня 2021 року №21SK5361 ЕХ 10674605 та інші документи, які зазначені в графі 44 МД (а.с. 111-117).

За результатами опрацювання митницею декларанту 18 травня 2021 року надіслано електронне повідомлення, з вимогою надати додаткові документи про підтвердження визначеної митної вартості транспортного засобу, що імпортувався (а.с. 130-131).

ТзОВ «А-СТАТ» листом від 20 травня 2021 року повідомило митний орган, що ніяких додаткових документів надаватися не буде та просило прийняти рішення без урахування строку, визначеного частиною третьою статті 53 МК України (а.с. 135).

Волинською митницею ДМС 20 травня 2021 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2021/000010/2 (а.с. 14-15, 103-104) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2021/00308 (а.с. 16, 105-106).

У графі 33 рішення про коригування митної вартості від 20 травня 2021 року №UA205050/2021/000010/2 зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визначена у зв`язку з тим, що в фактурі (INVOICE) від 17 травня 2021 року №0000-004849 продавець UAB «AUTOLAPAS», Lietuva Vilniaus, а в технічному паспорті НОМЕР_3 в графі С3.1 вказаний інший власник ABEL+RUF LM GMBH&CO, Donauworth. У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах згідно статті 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати наявні документи для підтвердження митної вартості. Декларантом надано звіт №256/21 про оцінку транспортного засобу, складений 18 травня 2021 року спеціалістом оцінювачем Галіком В.М., ім`я якого відсутнє в реєстрі судових експертів, яким дозволено проводити оцінку транспортних засобів.

Митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статті 64 МК України відповідно цінової інформації сайту mobile.de митна вартість становить 61790 євро/шт.

Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД від 21 травня 2021 року № UA205050/2021/031647 (а.с. 17, 109-110).

Розглядаючи спір, судом першої інстанції правильно вказано, що у спірних правовідносинах слід врахував ати наступні положення законодавства.

Відповідно частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина перша - друга статі 51 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З огляду на вказані норми, правильним є висновок, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») МК України випливає, що митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Крім того, статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частинами четвертою-п`ятою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Розглядаючи спір суд першої інстанції зазначив, що у відзиві на позовну заяву та під час судового засідання відповідач зазначив, що при митному оформленні транспортного засобу спрацювала система управління ризиками, у зв`язку з чим встановлено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: в фактурі (INVOICE) від 17 травня 2021 року №0000-004849 продавець UAB «AUTOLAPAS», Lietuva Vilniaus, а в технічному паспорті НОМЕР_3 в гр. С3.1 вказаний інший власник ABEL+RUF LM GMBH&CO, Donauworth.

Крім того, поданий декларантом звіт про оцінку транспортного засобу від 18 травня 2021 року №256/21, складений спеціалістом оцінювачем Галіком В.М., ім`я якого відсутнє в реєстрі судових експертів, яким дозволено проводити оцінку транспортних засобів.

За таких обставин, митний орган вважав, що МД не могла бути оформлена за основним методом, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначена за резервним методом.

З урахуванням встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідно до інвойсу від 17 травня 2021 року №0000-004849 продавцем зазначено UAB «AUTOLAPAS», Lietuva Vilniaus, тоді як в технічному паспорті НОМЕР_3 в гр. С 3.1 вказаний інший власник ABEL+RUF LM GMBH&CO, Donauworth (арк. 55-56). Доказів переходу права власності від ABEL+RUF LM GMBH&CO, Donauworth до UAB «AUTOLAPAS», Lietuva Vilniaus, ціни придбання за такою угодою суду не надано, що не дає можливості надати оцінку господарській операції цих контрагентів.

Однак, такі твердження є некоректними, оскільки визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, крім того продавець та власник товару не повинен бути однією і тією ж особою, в країнах ЄС відсутній обов`язок змінювати технічний паспорт транспортного засобу внаслідок продажу автомобіля.

Як уже зазначалось вище, нормами МК України відповідач має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме: рахунок- фактуру (інвойс) від 17 травня 2021 року №0000-004849; сертифікат на перевезення ЕUR.1 від 18 травня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію т/з від 31 січня 2020 року №FК561515; банківський платіжний документ від 18 травня 2021 року №0408004; контракт від 01 січня 2021 року №807/01/21; договір про надання послуг брокера від 21 травня 2019 року №4; експортна декларація від 18 травня 2021 року №218К5361 ЕХ 10674605 та інші документи, які зазначені в графі 44 МД. У подальшому на вимогу митниці про подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару було надано звіт про оцінку транспортного засобу від 18 травня 2021 року №256/21, складений спеціалістом оцінювачем ОСОБА_1 .

Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містили.

Вартість автомобіля в повній мірі підтверджується копіями контракту від 01 січня 2021 року №807/01/21, рахунку фактуру (інвойс) від 17 травня 2021 року №0000-004849, банківського платіжного документу, що стосується товару, від 18 травня 2021 року №0408004.

Крім того, підставою для відмови у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що в поданому до митного оформлення контракті від 01 січня 2021 року №S7/01/21 відсутня інформація щодо купівлі-продажу спірного транспортного засобу, в тому числі, щодо ціни придбання, що не дає підстави для застосування методу визначення митної вартості транспортного засобу за ціною договору (контракту).

Однак, поза увагою суд першої інстанції залишив ту обставину, що згідно п. 1.4 згаданого контракту від 01 січня 2021 року №S7/01/21 найменування, кількість, якість товару(відповідно до технічної документації), умови та терміни постачання та оплати за Товар вказують в інвойсах до даного Контракту.

Також, суд першої інстанції в спірному рішенні вказав, що відповідно до статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

При цьому, суд констатував, що ТзОВ «А-СТАТ» не подавало митному органу перекладу документів, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Однак, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що митний орган вимагав переклад українською мовою документів поданих декларантом. А відтак застосування положень ст. 254 МК України судом першої інстанції у даній спірній ситуації є некоректним та зайвим.

Також, помилковим є висновок суду першої інстанції, що поданий позивачем до митного оформлення інвойс від 17 травня 2021 року №0000-004849 не є тим документом, що підтверджував митну вартість транспортного засобу, оскільки згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура(інвойс) або рахунок-проформа(якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Надаючи оцінку звіту від 18 травня 2021 року № 256/21 про оцінку транспортного засобу (а.с. 29-33, 118-122), суд першої інстанції вказав, що такий звіт складений спеціалістом оцінювачем ОСОБА_1 , ім`я якого відсутнє в реєстрі судових експертів, яким дозволено проводити оцінку транспортних засобів.

При цьому, суд першої інстанції суд першої інстанції допустився помилки у визначенні понять, оскільки ОСОБА_1 дійсно не є судовим експертом. Згідно відкритої інформації про реєстр експертів оцінювачів, до такого зокрема і входить ОСОБА_1 , який має відповідне свідоцтво про реєстрацію №618 від 10.10.2003. Тому, суд першої інстанції так як і митний орган фактично здійснили підміну понять експерта оцінювача та судового експерта.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку митний орган здійснив коригування митної вартості виходячи з результату оцінки ресурсу mоbіlе.dе, жодних митних декларацій по аналогічних транспортних засобах наведено не було.

Щодо інформації про вартість транспортних засобів з ресурсу mоbіlе.dе то колегія суддів вважає за необхідне вказати, що з поданого витягу(а.с.86) вбачається, фото з реквізитами автомобіля МЕRСЕDЕS-ВЕNZ АМG СLS 53 АМG, зазначено числові дані - 11/2018 як рік виготовлення, чи рік початку експлуатації, вказано 320кВт (435 РS), що є потужністю двигуна, вказано пробіг 45 841 км., наведено, що автомобіль є спортивним купе, з бензиновим двигуном, АКПП, чотирьох дверний, також наведені викиди парникових газів та витрати пального.

Порівнюючи вказані характеристики транспортного засобу який ввезено позивачем, та того який наведено вище, можна дійти висновку про те, що співпадає модель та потужність двигуна.

Однак, інших відомостей (технічних характеристик), які впливають на вартість автомобіля не наведено, це зокрема комплектація та додаткові опції, крім того в придбаному позивачем автомобілі пробіг на одометрі зазначено 111984 км., на автомобілі з вказаного вище витягу mоbіlе.dе пробіг вказано 45841 км., що є буле ніж у два рази меншим ніж на імпортованому авто позивача.

Фактично вказані автомобілі неможливо повністю порівняти. Тому, митний орган не мав достатніх правових підстав використовувати неповну інформацію з ресурсу mоbіlе.dе.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 10 грудня 2020 року, справа № 460/3038/19, провадження № К/9901/25807/20, зазначав, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Щодо покликань суд першої інстанції на постанову Верховного Суду від 06.05.2020 по справі №140/1713/19 від 19.06.2020 по справі № 1.380.2019.002044, то суд апеляційної інстанції зазначає, фактичні обставини у наведених справах відрізняються від обставин у даній справі, оскільки, як вбачається з повідомлення митного органу, митниця лише вказала: «Відповідно до п. 5 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа та рахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Прошу надати наявні документи для підтвердження митної вартості», а у справах що розглядались Верховним Судом зазначалось, що митним органом вимагались конкретні документи і такі декларантом не були надані.

Тобто, митним органом не конкретизовано яких саме документів не вистачає для підтвердження митної вартості, також не вказано які з поданих документів викликають сумніви.

У спірному ж випадку розбіжності щодо продавця товару та власника вказаного в технічному паспорті, жодним чином не є числовим значенням з якого можна встановити (яке впливає) на митну вартість товару.

Митний орган вправі здійснити коригування митної вартості, лише після того як вичерпний перелік документів які витребовуються митним органом декларантом безпідставно надано не було.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача є підставними, а відтак позов підлягає задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» задовольнити, скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі № 140/5454/21.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2021 року №UA205050/2021/000010/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 травня 2021 року №UA205050/2021/00308.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-СТАТ» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень, витрати на послуги перекладача 600 (шістсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 13.12.2021