Справа № 640/33854/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Київ № 640/33854/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - відповідач, Департамент), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер земельної ділянки - :72:488:0106;

- зобов`язати відповідача виконати певні дії шляхом: надати позитивний висновок (погодження) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер земельної ділянки - :72:488:0106;

- визнати протиправною діяльність відповідача щодо ненадання позивачу у встановлені строки Висновку щодо розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер земельної ділянки - :72:488:0106;

- визнати погодженим відповідачем (за мовчазною згодою) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер земельної ділянки - :72:488:0106.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за мовчазною згодою позивач звернувся до розробника проектної землевпорядної документації ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія, уклавши з останнім Договір від 23.08.2019 року №33-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (далі також - Договір), та 29.08.2019 року позивачем подано заяву в Київську міську раду з проханням надати відповідне завдання на проектування. В свою чергу, Київською міською радою надані Завдання на проектування від 02.09.2019 року №МЗГ/2019-1174.

Діючи в інтересах позивача на підставі Договору, ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія звернулося до Департаменту за погодженням проекту землеустрою, проте відповідачем листом від 02.07.2020 року №6805/0/09/27-20 відмовлено в погоджені проекту землеустрою з підстав невідповідності заявленої ініціативи містобудівній документації.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки земельна ділянка, на якій перебуває жилий будинок, власником Ѕ частини якого є позивач, перебуває у користуванні останнього, функціональне призначення якої для ведення садівництва, що відповідає як Генеральному плану міста Києва, так і іншим документам, зокрема, відомостям з Державного земельного кадастру.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу - п`ятнадцять днів з дня вручення (отримання) цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Через канцелярію суду 11.03.2021 року позивачем подано клопотання про витребування доказів, а саме, витребувати у відповідача: 1) висновок (рішення) встановленого зразка, винесеного за результатами розгляду проекту землеустрою по АДРЕСА_1 , виготовлену в інтересах ОСОБА_1 ; 2) копію справи №20-1646/В.

Дослідивши лист Департаменту від 21.01.2021 року №055-156 у відповідь на адвокатський запит представника позивача Поповича В.М. від 30.12.2020 року №87 про надання інформації та копій документів, що стосуються справи громадянина ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , судом встановлено, що адвокату повідомлено: «… Запитувана для ознайомлення справа №20-1646-В є внутрішньою реєстрацією вхідного документу, а саме листа та доданого до нього проєкту землеустрою, що подавалися ДП «Центр державного земельного кадастру» КОФ через Центр надання адміністративних послуг. …». Зокрема, адвокату повідомлено, що Положенням про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 року №90 (зі змінами) зберігання матеріалів справ, на підставі яких підготовлені висновки чи листи про неможливість надання таких висновків, у Департаменті не передбачено.

Крім того, Департаментом повідомлено адвоката, що: «… Відповідно до законодавства жодного встановленого зразка висновку про погодження проєкту землеустрою не затверджено.».

Водночас, у клопотанні про витребування доказів позивачем не спростовано тверджень відповідача, викладених у відповіді на адвокатський запит, з чого висновується, що позивач просить суд витребувати документи, яких у відповідача не існує, інформацію про що останнім надано у відповідь на адвокатський запит представника позивача.

З огляду на встановлене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2021 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Через канцелярію суду 29.11.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, до якого долучено витяг з містобудівного кадастру та схема на 2 арк., а саме детальний план території мікрорайону Жуляни, затверджений рішенням КМР від 6.14.2007 року №796/1457.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 за функціональним призначенням відноситься до комунально-складської, а тому не може бути надана для ведення садівництва позивачу.

Крім того, відповідачем зауважено, що 28.04.2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021 року та яким виключено статтю 186-1 Земельного кодексу України, з огляду на що, у відповідача станом на день подання відзиву, відсутні повноваження для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Через канцелярію суду 08.12.2021 року відповідачем подано додаткові докази, а саме, довідку з містобудівного кадастру, яка є фрагментом основного креслення (функціонального зонування) Генерального плану міста Києва.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2008 року (номер спадкової справи 251; зареєстровано в реєстрі за №3-1541) ОСОБА_1 є спадкоємцем Ѕ житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 ) (житловий будинок, дерев`яний, обкладений 0, 5 цеглою, жилою площею 49, 30 кв.м., зазначений в плані під літ. А, сарай під літ. В, сарай під літ. Д, №1-2, І спорудження). Зокрема, Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку майна видане ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради з клопотанням (заявою) від 25.06.2019 року (справа к-39238, код земельної ділянки 72:488:0106) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в якій просить надати безкоштовно у його власність земельну ділянку в межах міста Києва по АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки 8 000 000 000:72:488:0106; цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. На переконання позивача, земельна ділянка перебуває у комунальній власності міста Києва та в користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Вказана земельна ділянка, як повідомлено заявником, перебуває у користуванні останнього більше 10 років, оскільки розташована частково на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 .

До заяви ОСОБА_1 в якості додатків надана, зокрема, згода ОСОБА_2 , посвідчена нотаріально, свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, черговий кадастровий план від 18.12.2007 року, план земельної ділянки від 04.09.2007 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26.09.2012 року у справі №2-1461/12, технічний паспорт БТІ на будинок по АДРЕСА_3 , фрагмент аеро/спутнікової фотозйомки, черговий кадастровий план від 03.04.2018 року, довідку 6-зем Головного управління Держгеокадастру в м. Києві №97-26-05-2650/35-18 від 12.09.2018 року, згоду від ОСОБА_2 , паспорта громадянина ОСОБА_1 , ідентифікаційного номера ОСОБА_1 та копію витягу з Державного земельного кадастру по АДРЕСА_1 від 24.10.2018 року.

Не отримавши відповідь на зазначену заяву, ОСОБА_1 , за принципом мовчазної згоди на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, подано до ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія заяву від 23.08.2019 року, в якій просить розробити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва (код згідно з КВЦПЗ - 01.05), площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між гр. ОСОБА_1 (далі - Замовник) та ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія (далі - Виконаіець) укладено Договір від 23.08.2019 року №33-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затверджено Завдання на виконання робіт.

ОСОБА_1 подано до Київської міської ради Заяву від 27.08.2019 року (вх.08/П-3331) про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без одержання дозволу Київської міськради на її розроблення.

До заяви в якості додатків долучено копії: заяви ОСОБА_1 від 25.06.2019 року К-39238, Договору від 23.08.2019 року №33-ПЗ, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26.09.2012 року у справі №2-1461/12, постанови слідчого Сукача А.В. від 20.05.2019 року, та ін.

ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія звернулося до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою від 18.06.2020 року №60048-03-11 (вх. ДМА від 19.06.2020 року №10338/0/7-6-20) про надання висновку щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення садівництва на АДРЕСА_1 .

Листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.07.2020 року №6805/0/09/27-20 у відповідь повідомлено заявнику, що відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804, земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до комунально-складської території.

Посилаючись на частину третю статі 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до змісту якої передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, Департаментом зауважено, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням.

Вважаючи відмову Департаменту протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали повноваження на вчинення певних дій та в подальшому діяли виключно в межах тих повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), у поєднанні з принципом законності вимагає, щоб такі дії органів державної влади були ще й правовими.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим, згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 2, частини першої статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі також - ЗК України в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Згідно з частин першої - третьої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в силу частини сьомої статті 118 ЗК України, позивачем укладено Договір від 23.08.2019 року №33-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обов`язковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 року №90 затверджено Положення про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (назва із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 16.11.2012 року №2052) (із змінами і доповненнями) (далі також - Положення).

Згідно з пунктом 1 Положення, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства.

Відповідно до підпункту 6.33 пункту 6 Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання, зокрема погоджує в установленому порядку проекти землеустрою.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія, яке є Розробником проекту землеустрою для позивача, звернулося до Департаменту із заявою від 18.06.2020 року №60048-03-11 (вх. ДМА від 19.06.2020 року №10338/0/7-6-20) про надання висновку щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення садівництва на АДРЕСА_1 .

Разом з тим, листом Департаменту від 02.07.2020 року №6805/0/09/27-20 у відповідь повідомлено заявнику, що на підставі частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації, оскільки земельна ділянка за функціональним призначенням відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804 відноситься до комунально-складської території.

Отже, Департамент дійшов висновку про невідповідність проекту землеустрою, розробленого ДП «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія, містобудівній документації, а саме Генеральному плану м. Києва.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №3038).

Згідно з пунктами 2, 7, 14 частини першої статті 1 Закону №3038 генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Відповідно до абзаців 1, 4 частини першої статті 17 Закону №3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №3038 планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Порядок обміну інформацією між містобудівним та державним земельним кадастрами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №3038 план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №3038 детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

В свою чергу, функціональне призначення земельної ділянки слід розуміти як вид використання земельної ділянки, визначений містобудівною документацією. Зазвичай, зокрема, якщо план зонування або детальний план території не затверджено, функціональне призначення земельної ділянки визначається згідно з генеральним планом населеного пункту.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 06.02.2020 року у справі № 809/1258/17, від 29.04.2020 року у справі № 816/1752/17, розробити та затвердити містобудівну документацію - це зона відповідальності органів місцевого самоврядування, а тому забудовник не може «страждати» від того, що цей орган не виконує своїх обов`язків

Верховний Суд наголошує, що основним видом містобудівної документації є Генеральний план. Відтак, відповідність намірів будівництва функціональному призначенню земельної ділянки, встановленому у містобудівній документації, слід перевіряти по Генеральному плану.

Отже, відсутність плану зонування або детального плану території не може слугувати підставою для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень та у їх скасуванні.

Суд також враховує, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №820/4149/17, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою є невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, посилання на які, у разі висновку про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є, в силу вимог вказаних норм, обов`язковими.

Згідно з Довідкою (витягом) з містобудівного кадастру - фрагменту основного креслення (функціонального зонування) Генерального плану міста Києва, долученої відповідачем в якості доказів відмови у погодженні позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , згідно детального плану території мікрорайону Жуляни, за функціональним призначенням відноситься до комунально-складської території.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у погодженні проекту землеустрою з підстав, передбачених абзацом 1 частини шостої статті 186-1 ЗК України, що доведено останнім належним та допустимим доказом.

Таким чином, вимога позивача визнати протиправною відмову відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер земельної ділянки - :72:488:0106, задоволенню не підлягає, як і решта позовних вимог, які є похідними та не підлягають розгляду по суті з зазначеної підстави.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 );

Відповідач: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32).

Повне рішення складено 13.12.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна