Справа № 160/14077/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
16.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-2), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог від 28.09.2021 року, позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не прийняття рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням;
- зобов`язати Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Позов мотивовано тим, що у травні 2021 року позивач звернувся до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (далі - відділ міграційної служби) із заявою про оформлення та набуття громадянства України за територіальним походженням згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ. До заяви додано всі документи, зазначені у п. 24 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006) (далі - Порядок № 215). Листом від 09.07.2021 року за вих. № 1264-3321/000235-21 відділом міграційної служби позивачу відмовлено в оформленні набуття громадянства України за територіальним походженням. Обгрунтовуючи своє рішення, відділ міграційної служби посилався не на ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», а на пункти 1 та 2 зазначеного Закону, вказавши про необхідність надання додаткових документів. Вказану відповідь позивач вважає такою, що нівелює основоположні принципи прав людини та не грунтується на Законі. Адже, законодавство не вимагає документи за місцем реєстрації, натомість містить вимогу щодо їх подачі за місцем проживання, а місце проживання позивача знаходиться на території, що перебуває під юрисдикцією відповідача. На час відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, місцем проживання позивача є ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», де він відбуває покарання. У даному випадку підлягає застосуванню спеціальна норма Закону України «Про громадянство України» щодо набуття позивачем громадянства України саме за територіальним походженням, тобто ч. 1 ст. 8, а не пункти 1 та 2 ст. 3 вище зазначеного Закону. В обгрунтування набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, у зверненні до відділу міграційної служби ОСОБА_1 зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Богдано-Надеждівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 08.06.2019 року Виконавчим комітетом Богдано-Надеждівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. З моменту народження до теперішнього часу з території України не виїжджав та постійно проживав на її території, як і його батьки, які були громадянами України. Батько - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Семейкіно Шалигінського району Сумської області. Помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області. Мати - ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Новофастів Погребищенського району Вінницької області. Померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Щорськ Криничанського району Дніпропетровської області. Також у позивача є дві рідні сестри: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народилась у смт. Щорську Криничанського району Дніпропетровської області, громадянка України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , народилась у смт. Щорську Криничанського району Дніпропетровської області, громадянка України. У вересні 1995 року позивач пішов до першого класу середньої школи села Мирне П`ятихатського району Дніпропетровської області. З вересня 1996 року навчався в середній школі № 3 м. П`ятихатки. З вересня 1997 року навчався в Криворізькій школі-інтернат № 4. З 1996 року по 1999 рік навчався в ПТУ № 86 м. Кривого Рогу. Після закінчення сьомого класу, у зв`язку зі смертю батьків кинув навчання та до повноліття проживав у своїх знайомих та випадкових людей у місті П`ятихатки. Паспорт громадянина України ніколи не отримував. З 03.04.2018 по теперішній час, відповідно до вироку Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Строк покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі. Кінець строку 03.05.2023 року. До взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З приводу отримання паспорта громадянина України звертався до органів міграційної служби, але отримав відмову, що не позбавило його права звернутись із заявою про набуття громадянства. За викладених обставин, позивач вважає, що у нього є більш ніж достатньо підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
«Для вирішення питання документування паспортом громадянина України, Вам необхідно звернутись до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання з заявою про оформлення набуття громадянства України та подальшого оформлення довідки про реєстрацію особи громадянством України. Відповідно до вимог п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону, належності до громадянства України, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає такі документи:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України;
б) копію свідоцтва про народження;
в) один з таких документів:
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;
- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника;
- громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт):
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в України не з батьками (одним з них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.»
Не погодившись з наданою відповідачем відповіддю, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, якою визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Закон України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III) відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;
особа - фізична особа;
громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;
особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином;
законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, прийомні батьки, патронатні вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов`язки опікунів і піклувальників;
дитина - особа віком до 18 років;
реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи;
проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.
Відповідно до ст. ч. 1 ст. 3 Закону № 2235-III громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
За приписами ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є:
1) паспорт громадянина України;
3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;
4) тимчасове посвідчення громадянина України;
6) дипломатичний паспорт;
7) службовий паспорт;
8) посвідчення особи моряка;
9) посвідчення члена екіпажу;
10) посвідчення особи на повернення в Україну.
Однак, позивач не мав і не має жодного документу, що підтверджують громадянство України.
Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок № 215) відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Вказаним порядком передбачено, крім іншого, порядок встановлення належності до громадянства України.
Згідно з п. 10 Закону № 2235-III для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України;
б) копію свідоцтва про народження;
в) один із таких документів:
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;
- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.
Таким чином, позивачу, необхідно встановити належність до громадянства України, про що йому було роз`яснено відповідачем у листі від 09.07.2021 року за вих. № 1264-3321/000235-21.
Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на норми ст. 8 Закону № 2235-III є безпідставними та такими, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на таке.
Умовами ст. 6 Закону № 2235-III визначено підстави набуття громадянства України, а саме, громадянство України набувається:
2) за територіальним походженням;
3) внаслідок прийняття до громадянства;
4) внаслідок поновлення у громадянстві;
5) внаслідок усиновлення;
6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;
7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;
8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;
9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;
10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Приписами ч. 1 ст. 8 встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Однак, приписи вказаної норми застосовуються для осіб без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Водночас, позивач, за умовами ч. 1 та ст. 3 Закону № 2235-III, не є особою без громадянства, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 8 Закону № 2235-III про набуття громадянства за територіальним походженням.
З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням, оскільки спір в частині набуття громадянства України відсутній.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог .
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позовної заява ОСОБА_1 до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна