Справа № 420/2970/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2970/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65029, м. Одеса, Польський узвіз, 6; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому, уточнивши позовні вимоги, просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не вручення йому належним чином завірених копії документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанови про арешт грошей боржника від 29.01.2021 року; заяви Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресованої до Першого ВДВС Приморського району; постанови про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанови в формі трамвайного квитка (94x5);

зобов`язати відповідача вручити позивачу завірені належним чином всі документи виконавчого провадження для захисту ним своїх прав та законних інтересів в суді: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанову про арешт грошей боржника від 29.01.2021 року; заяву Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресовану до Першого ВДВС Приморського району; постанову про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанову в формі трамвайного квитка (94x5).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 р. провадження у справі закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 р. ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 р. про закриття провадження у справі скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи від 01.12.2021р. справа № 420/2970/21 розподілена на суддю Самойлюк Г.П.

Ухвалою суду від 06.12.2021р. прийнято до провадження адміністративну справу та визначено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Самойлюк Г.П. за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 10.12.2021 р.; призначено судове засідання по справі на 13.12.2021 р. об 11 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у січні 2021 року на його банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та призначений для виплати пенсії, державним виконавцем було накладено арешт на кошти. При цьому, за твердженням ОСОБА_1 , станом на дату звернення до суду з даним адміністративним позовом, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт грошей та документів, на підставі яких зазначене виконавче провадження було відкрито, на його адресу не надходило. Зазначені обставини позбавили позивача можливості звернутись до суду із позовом про оскарження постанов відповідача та надати відповідні докази в обґрунтування порушення його прав. При цьому, в подальшому у відповідь на звернення позивача державний виконавець направив на його електрону адресу копії зазначених документів. Разом з тим, як стверджує ОСОБА_1 , копії таких документів засвідчені неналежним чином.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/16368/21 від 15.06.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 29.01.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64184740 по примусовому виконанню постанови Департаменту транспорту, зв`язку, та організації дорожнього руху Одеської міської ради №МАО 1852253 від 21.10.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 020,00 грн. Тією ж датою направлено копії постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам. 29.01.2021 р. державним виконавцем також винесено постанову про арешт коштів боржника для забезпечення виконання рішення. 26.02.2021 р. до відділу від позивача надійшла скарга на дії державного виконавця. 03.03.2021 р. ОСОБА_1 зателефонував до відповідача та попросив надати копії матеріалів виконавчого провадження на його електрону пошту. Державним виконавцем на електрону пошту боржника "ІНФОРМАЦІЯ_1" направлено копії наступних документів: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради №МАО 1852253 від 21.10.2020 р., постанову про арешт майна боржника. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. У подальшому з державного реєстру судових рішень державний виконавець дізнався, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 р. постанова Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради №МАО 1852253 від 21.10.2020 р. скасована. З урахуванням зазначеного, 18.03.2021р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64184740 на підставі п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та знято арешт з коштів боржника. Крім того, 16.04.2021 р. до Відділу надійшов лист з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про повернення постанови Департаменту транспорту, зв`язку, та організації дорожнього руху Одеської міської ради №МАО 1852253 від 21.10.2020 року без виконання.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця є справами, віднесеними до категорії термінових адміністративних справ, що визначено нормами КАС України.

За правилами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020р. Департаментом транспорту, зв`язку, та організації дорожнього руху Одеської міської ради винесена постанова серії МАО № 1852253 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектором з паркування Софіяник В.Л., якою щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. (а.с. 19, звор. бік арк.).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020р. у справі №947/31338/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та скасовано постанову інспектора з паркування Софіяника В.Л. від 21.10.2020р. серії МАО № 1852253 від 21.10.2020р.

18.01.2021 р. Департамент транспорту, зв`язку, та організації дорожнього руху Одеської міської ради звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення №МАО 1852253 від 21.10.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 020,00 грн. До заяви було надано вищезазначену постанову, та постанову по справі про адміністративне правопорушення серії МАО 1852253 (25229) (в формі трамвайного квитка (94x5)) (а.с. 37, 39-40).

29.01.2021 р. головним державним виконавцем Першого Приморського відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64184740 та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 38, 41).

25.02.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із скаргами на дії державного виконавця.

03.03.2021 р., як зазначено позивачем в адміністративному позові, ним від Першого Приморського відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було отримано на електрону адресу постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанову про арешт грошей боржника від 29.01.2021 року; заяву Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресовану Першому ВДВС Приморського району; постанову про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанову в формі трамвайного квитка (94x5).

Позивач вважає, що відповідачем не дотримано вимого законодавства щодо вручення йому належним чином завірених копій документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяви Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресованої Першому ВДВС Приморського району; постанови про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанови в формі трамвайного квитка (94x5), в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Крім того, 18.03.2021 р. Державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л., у зв`язку з винесенням Київським районним судом м.Одеси Рішення від 30.11.2020р. по справі №947/31338/20, яким скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії МАО 1852253 від 21.10.2020р., винесено постанову ВП № 64184740 про закінчення виконавчого провадження, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання Постанови Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради № МАО 1852253 від 21.10.2020р. про стягнення коштів у розмірі 1020 грн., припинено чинність арешту майна боржника, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно із ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації особою наданого їй Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їхньої діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (в подальшому - Закон № 393/96-ВР).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання)і скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, у тому числі, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Зміст наведених положень Закону №393/96-ВР дає підстави для висновку, що органи, до яких направлені звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно їх розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їхнє виконання, повідомляти осіб про наслідки розгляду заяв.

Аналіз норм Закону № 393/96-ВР, зокрема статті 15 вказує, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст указаного зобов`язання, орган державної влади вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

У спірних правовідносинах обов`язок повідомляти громадян про наслідки розгляду їхніх звернень має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на звернення на адресу заявника (заявнику).

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 р. у справі № 826/11164/16.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон №1404-VIII), в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.6 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси.

За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Згідно з правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. № 1000/5 (далі - Правила № 1000/5), ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Згідно п.2 розділу І Правил № 1000/5 копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Відповідно до п.п.1-9 розділу 10 Правил № 1000/5 порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи.

Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Копії документів інших установ можуть виготовлятися і засвідчуватися установою в таких випадках:

на вимогу судових та інших правоохоронних органів;

для внутрішнього використання в установі (під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою). Наприклад, установа може виготовити і засвідчити копію диплома працівника, яка потім буде підшита до його особової справи.

Дозволяється виготовляти копію із засвідченої копії документа, якщо оригінал відсутній або його отримати неможливо.

Копії документів виготовляються і видаються на вимогу інших установ або громадян з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу установи.

Копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину.

Не допускається виготовляти копії документів з нерозбірливим текстом, підчистками, приписами та іншими необумовленими виправленнями.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Аналіз наведених приписів чинного законодавства свідчить, що відповідний орган, який надає запитувані копії документів, повинен дотримуватись встановлених законодавством вимог щодо їх засвідчення.

Належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАС України доказів надіслання боржнику належним чином завірених копій документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяви Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресованої Першому ВДВС Приморського району; постанови про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанови в формі трамвайного квитка (94x5), відповідачем не надано, судом під час розгляду справи таких обставин не встановлено, матеріали справи не містять.

Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі №520/987/19, законодавством покладено обов`язок на державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Дана позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 810/5107/14, від 10 травня 2018 року у справі № №826/4030/16.

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, не надіславши на адресу позивача належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження, які ним запитувались, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, статті 28 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VІІІ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 5 та п.4 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем при наданні запитуваних позивачем матеріалів виконавчого провадження не дотримано встановлених законодавством вимог щодо їх засвідчення, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде: визнання протиправною бездіяльності Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині не вручення йому належним чином завірених копій документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяви Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресованої Першому ВДВС Приморського району; постанови про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанови в формі трамвайного квитка (94x5); зобов`язання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати ОСОБА_1 завірені належним чином копії документів виконавчого провадження №64184740: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанову про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяву Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресовану Першому ВДВС Приморського району; постанову про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанову в формі трамвайного квитка (94x5), з урахуванням висновків суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст 6, 14, 78, 90, 139, 161,205, 255, 273, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65029, м. Одеса, Польський узвіз, 6; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині не вручення йому належним чином завірених копій документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяви Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресованої Першому ВДВС Приморського району; постанови про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанови в формі трамвайного квитка (94x5).

Зобов`язати Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати ОСОБА_1 завірені належним чином копії документів виконавчого провадження №64184740: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2021 року; постанову про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року; заяву Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 18.01.2021 року, адресовану Першому ВДВС Приморського району; постанову про накладення адмінстягнення від 21.10.2020 року (МАО №1852253) в форматі А4; постанову в формі трамвайного квитка (94x5), з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Самойлюк Г.П.