Справа № 320/16126/21
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 грудня 2021 року м. Київ Справа № 320/16126/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
провизнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових сум,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу з 17.05.2021 підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії та мінімальної заробітної плати за період перерахунку;

- стягнути з відповідача на користь позивача перераховані з 17.05.2021 підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII з урахуванням раніше виплачених сум та зміни розміру мінімальної пенсії та мінімальної заробітної плати за період перерахунку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу положень пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; докази, що підтверджують вказані обставини.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною, на її думку, бездіяльністю відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу з 17.05.2021 пенсійних виплат у належному розмірі.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду лише 23.11.2021 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку на конверті від 23.11.2021), тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу передбачених статтями 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII пенсійних виплат за період з 17.05.2021 по 22.05.2021 (останній день, що передує шести місяцям до дня звернення до суду).

Разом з тим заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

При цьому у позовній заяві позивач стверджує, що строк звернення до суду з даним позовом нею не пропущено.

Так, позивач зазначає, що шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки в силу положень частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Наявність у позивача права на звернення до суду з даним позовом без обмеження будь-яким строком підтверджується, на її думку, також рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 в адміністративній справі № 263/7763/17, 24.04.2018 в адміністративній справі № 646/6250/17, 19.06.2018 в адміністративній справі № 646/6250/17, 26.04.2016 в адміністративній справі № 285/4300/14-а, 21.02.2018 в адміністративній справі № 619/2262/17, 18.02.2020 в адміністративній справі № 1840/3344/18 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.03.2018 в адміністративній справі № 806/1952/18.

Разом з тим вказані доводи не приймаються судом до уваги, оскільки частина друга статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV не встановлює строки звернення до суду з позовом про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а визначає норми матеріального права, які регулюють виплату за минулий час уже нарахованих, однак не виплачених з вини територіальних органів Пенсійного фонду України сум пенсій.

Крім того, правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 06.02.2018 в адміністративній справі № 263/7763/17, 24.04.2018 в адміністративній справі № 646/6250/17, 19.06.2018 в адміністративній справі № 646/6250/17, 26.04.2016 в адміністративній справі № 285/4300/14-а, 21.02.2018 в адміністративній справі № 619/2262/17, 18.02.2020 в адміністративній справі № 1840/3344/18 та 19.03.2018 в адміністративній справі № 806/1952/18 прийняті за інших фактичних обставин справи, а відтак не можуть братися судом до уваги.

У свою чергу посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 також не приймається судом до уваги, оскільки у вказаному рішенні судом досліджувалось питання строку звернення до суду працівника у разі порушення законодавства про оплату праці, а не звернення до суду особи у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності територіального органу Пенсійного фонду України.

Суд також наголошує, що пенсійні платежі є періодичними та виплачуються щомісяця, а відтак позивач з 17.05.2021 знала або повинна була дізнатися про невиплату їй територіальним органом Пенсійного фонду України пенсійних виплат у належному розмірі.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.03.2021 в адміністративній справі № 240/12017/19.

Так, у вказаному вище судовому рішенні Верховний Суд відступив від попередніх висновків з питань застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та зазначив, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд касаційної інстанції наголосив, що отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку про застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у спорах цієї категорії.

Відтак шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом слід відраховувати з моменту отримання позивачем пенсійних виплат, розрахунок яких, на думку позивача, зроблено територіальним органом Пенсійного фонду України невірно.

З огляду на викладене твердження позивача про наявність у неї права на звернення до суду з даним позовом без обмеження будь-яким строком суд вважає необґрунтованими.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача перерахованих з 17.05.2021 підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII з урахуванням раніше виплачених сум та зміни розміру мінімальної пенсії та мінімальної заробітної плати за період перерахунку.

У зв`язку з цим суд звертає увагу позивача на те, що за загальним правилом при зверненні до суду з вимогою про стягнення грошових сум зазначається розмір суми виплат, на які претендує позивач.

При цьому особа не позбавлена права самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі.

Так, пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)".

Доступ до правосуддя включає не лише можливість подати заяву до суду, йому відповідає обов`язок суду розглянути справу по суті з винесенням остаточного рішення по справі, яке підлягає обов`язковому виконанню. Виконання рішення в розумний термін також є невід`ємною частиною права на доступ до суду.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13 грудня 2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі".

Таким чином, задля забезпечення права на справедливий суд та уникнення покладення на суд додаткового тягаря із здійснення фінансових обчислень, позовні вимоги в цій частині повинні бути сформульовані чітко, із конкретизацією розміру суми виплат, на які претендує позивач.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу передбачених статтями 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII пенсійних виплат за період з 17.05.2021 по 22.05.2021, а також доказів поважності пропуску такого строку; позовної заяви, приведеної у відповідність вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (шляхом конкретизації розміру суми виплат, на які претендує позивач, а у разі відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду шляхом уточнення позовних вимог з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України); копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, для її направлення відповідачу.

Керуючись статтями 122, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Харченко С.В.