Справа № 640/10587/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ № 640/10587/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 407 936,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки позивач не є суб`єктом оподаткування в розумінні Податкового Кодексу України з початку процедури ліквідації банку, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10 вересня 2019 року до суду від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав що податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, згідно правильно встановлених обставин, а саме: порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання по податку на прибуток передбачених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. Отже, за вказані порушення у відповідності до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України нарахована штрафна санкція.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів останнього, викладених у його відзиві.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведена камеральна перевірка ПАТ «Банк Камбіо», за результатами якої складено акт від 06 лютого 2019 року №552/26-15-12-12-12-26549700.

Проведеною перевіркою встановлення порушення ПАТ «Банк Камбіо» граничних строків сплати грошового зобов`язання по податку на прибуток передбачених пунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, визначених підпунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та згідно статті 126 Податкового кодексу України до ПАТ «Банк Камбіо» за затримку на 678, 597, 495, 456, 454, 275, 91 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 300 919 026,90 грн. застосовано штраф у розмірі 20% на суму 60 183 805,38 грн.

Як зазначено позивачем, за результатами адміністративного оскарження, рішенням Державної податкової служби України від 27 травня 2019 року №24355/6/99-99-11-06-01-25 податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № скасоване в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 59 775 868,98 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі постанови правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року №782 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 грудня 2014 року №140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо», згідно з яким з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо».

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року №144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №46 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» строком на 1 рік з 02 березня 2015 року по 01 березня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №900 від 29 березня 2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» призначено Серерина Юрія Петровича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №350 від 14 лютого 2019 року ліквідаційну процедуру та повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» продовжено до 01 березня 2020 року включно.

Пунктом 1.3 частини 1 статті 1 Податкового Кодексу України передбачено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Суд зазначає, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини 8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, зважаючи на те, що в ПАТ «Банк Камбіо» у 2014 році було встановлено тимчасову адміністрацію банку та, в подальшому, розпочато процедуру його ліквідації, до даних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним по відношенню до Податкового Кодексу України.

Так, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку, крім іншого припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Пунктом 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 46 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, стягнення суми штрафних санкцій відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № в межах розгляду даної адміністративної справи, суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відтак, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № в частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи у сукупності встановлені у даній справі обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів та аргументів позивача та їх підтвердження належними та достатніми доказами, які містяться в матеріалах справи. Разом з тим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено обґрунтованості своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи, що судом позов задоволено повністю, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 06 березня 2019 року № в частині застосування штрафу до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 407 936,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» (, вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1, м. Київ, 01001) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1, ).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Cуддя В.І. Келеберда