Справа № 160/16217/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
10.09.2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач, з урахуванням уточнень від 22.09.2021 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №6906/04-36-13-09/20 від 29.12.17р. про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи в Реєстрі платників єдиного податку з дати анулювання такої реєстрації, а саме з 01.01.2018 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 10.09.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 14.09.2021 року позовну заяву, залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем, у строк, визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Також, ухвалою суду від 28.09.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів, а саме:
- рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №6906/04-36-13-09/20 від 29.12.17р. про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 );
- відомості/інформацію щодо підстав прийняття оскаржуваного позивачем рішення;
- відомості/інформацію щодо наявності у позивача податкового боргу;
19.10.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із витребуваними судом доказами по справі.
За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 24.11.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований 23.02.2011 року як фізична особа-підприємець, свідоцтво серія НОМЕР_2 .
Основним видом діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.
Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку Серія А №314750 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування з 01 січня 2012 року - 2 група, ставка єдиного податку 20%.
10.08.2021 року позивачем через електронний кабінет платника податків було зроблено запит про отримання витягу з реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до Квитанції №2 документ не був прийнятий, у зв`язку із виявленням помилки, а саме: «Відповідно до п.299.9 ст.299 ПКУ Витяг з реєстру платників єдиного податку може отримати зареєстрований платник єдиного податку. Станом на 10.08.2021 року запитувач не зареєстрований платником єдиного податку».
11 серпня 2021 року адвокат позивача звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із адвокатським запитом №11-08-21/01 від 11.08.2021р. щодо причини анулювання реєстрації платником єдиного податку та наданням копії рішення контролюючого органу.
Зазначені акт перевірки та рішення надіслані засобами поштового зв`язку на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та 08.02.2018 року поштове відправлення повернуто до ГУ ДПС з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Вказує, що оскаржуване рішення позивачем не було отримано до моменту отримання його копії у відповідь на адвокатський запит.
Позивач вважає, що зазначене рішення контролюючого органу є незаконними та підлягає скасуванню, з огляду на викладене звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Зазначили, що згідно даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку з 24.02.2011 року в ГУ ДПС (Шевченківська ДПІ), як фізична особа-підприємець.
Податковим органом було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
У ході цієї перевірки встановлено, що згідно інтегрованої картки платника у ФОП ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб наявний податковий борг, а саме: на 01.07.2017 у сумі 2156,79 грн., на 01.08.2017 у сумі 2522,65 грн., на 01.09.2017 у сумі 2889,39 грн., на 01.10.2017 у сумі 3259,16 грн., на 01.11.2017 у сумі 3629,42 грн. та на 01.12.2017 у сумі 4002,49 гривень.
Цей акт перевірки та рішення надіслані засобами поштового зв`язку на адресу платника ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та 08.02.2018 поштове відправлення повернуто до ГУ ДПС з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Згідно порядку визначеного ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Тобто, враховуючи наведене, відповідач вказує, що датою отримання рішення вважається 08.02.2018 року.
Відповідач вважає, що надані ФОП ОСОБА_1 податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 - 2020 роки вважаються недійсними, про що платнику направлені листи засобами поштового зв`язку відповідно п.42.2 ст.42 ПК України.
Щодо посилання позивача на обов`язок контролюючого органу у відповідності до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України скласти та направити позивачу податку вимогу у разі наявності податкового боргу, вказують про такі обставини.
На виконання зазначеної норми, ГУ ДПС у Дніпропетровській області була сформована та направлена на податкову адресу позивачу податкова вимога від 23.06.2017 №511-17/62 на суму 2156,71 гривень.
Відповідач зазначає, що контролюючим органом було правомірно прийняте рішення від 29.12.2017 №6906/04-36-13-09/20 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 на підставі п.299.10 ст.299 ПК України.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку з 24.02.2011 року в ГУ ДПС (Шевченківська ДПІ), як фізична особа-підприємець.
Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку Серія А №314750 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування з 01 січня 2012 року - 2 група, ставка єдиного податку 20%.
Згідно матеріалів справи, контролюючим органом було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
У ході перевірки встановлено, що згідно інтегрованої картки платника у ФОП ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб наявний податковий борг, а саме: на 01.07.2017 р. у сумі 2156,79 грн., на 01.08.2017 р. у сумі 2522,65 грн., на 01.09.2017 р. у сумі 2889,39 грн., на 01.10.2017 р. у сумі 3259,16 грн., на 01.11.2017 р. у сумі 3629,42 грн. та на 01.12.2017 р. у сумі 4002,49 гривень.
Вказаний акт перевірки та рішення були надіслані засобами поштового зв`язку на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та 08.02.2018 року поштове відправлення повернуто до ГУ ДПС з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
На виконання положень ст. 59 ПК України, контролюючим органом була сформована та направлена на податкову адресу позивачу податкова вимога від 23.06.2017 р. №511-17/62 на суму 2156,71 гривень.
10.08.2021 року позивачем через електронний кабінет платника податків було зроблено запит про отримання витягу з реєстру платників єдиного податку.
Згідно Квитанції №2 документ не був прийнятий, у зв`язку із виявленням помилки, а саме: «Відповідно до п.299.9 ст.299 ПКУ Витяг з реєстру платників єдиного податку може отримати зареєстрований платник єдиного податку. Станом на 10.08.2021 року запитувач не зареєстрований платником єдиного податку».
11 серпня 2021 року представником позивача до податкового органу здійснено запит щодо причини анулювання реєстрації платником єдиного податку та наданням копії рішення контролюючого органу.
Позивач, вважаючи зазначене рішення протиправним, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам слід зазначити про таке.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
З 01.01.2012 р. правовідносини з приводу справляння єдиного податку унормовані приписами глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України (далі за текстом ПКУ).
Згідно пункту 291.2 статті 291 ПКУ спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в п 86;рядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 статті 291 ПКУ передбачено, що юридична особа, фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно пункт 4 пункту 291.4 статті 291 ПКУ суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяться на групи платників єдиного податку: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебуваютn0; з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Згідно пунктом 299.10 ст. 299 ПКУ реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на оплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною; особою - підприєl4;цем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Згідно п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
У п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПКУ встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Пунктом 300.1 статті 300 ПКУ встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Як встановлено судом, оскаржуване рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку, прийнято контролюючим органом з підстав того, що позивач мав податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме з 01.07.2017 року по 01.12.2017 року.
Щодо доводів позивача про те, що контролюючий орган виніс оскаржуване рішення, без складання акта перевірки, суд зазначає, що у розумінні п.п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Таким чином, оскільки нормами глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України не передбачено окремого порядку проведення перевірок з питань дотримання особами умов застосування спрощеної системи оподаткування за критерієм своєчасності виконання податкового обов`язку (тобто за критерієм відсутності податкового боргу), а проведена контролюючим органом перевірка стосувалась виключно питання своєчасності оплати податків (зборів) і здійснювалась на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, то порушень у реалізації владної управської функції у цій сфері не має.
Верховний Суд у постанові від 06.11.2018р. по справі №820/4721/17 прийшов до висновків, що пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки. Тобто зазначена норма регламентує прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку саме на підставі акту перевірки у тому випадку коли саме під час перевірки було виявлено порушення, які унеможливлюють подальше перебування платника податку на спрощеній системі оподаткування, проте не зобов`язує контролюючий орган в обов`язковому порядку проводити перевірку з оформленням акту перевірки як виключної підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зокрема з підстав передбачених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводів позивача стосовно необізнаності існування у нього податкового боргу, суд зазначає про таке.
Згідно п. 45.1, п. 45.2. ст. 45 ПКУ платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Згідно матерів ліву справи, податковим органом було підтверджено надіслання відповідачем податкового повідомлення-рішення на підставі якого виник борг на податкову адресу позивача, тому, суд приходить до висновків, що контролюючим органом були здійснені всі можливі дії в межах наданих йому повноважень для узгодження суми податкового боргу.
Окрім того, слід вказати, що для забезпечення реалізації платниками податків та державними органами свої прав та обов`язків, визначених ПК України, створено інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний кабінет».
Так, згідно 42-1.1. ст. 42-1. ПДК електронний кабінет створюється та функціонує, зокрема, за принципами спрощення процедури взаємодії платників податків та контролюючого органу та прискорення електронного документообігу між ними.
Згідно до ст. 421.2. Електронний кабінет забезпечує можливість перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків) та інше.
Отже, позивач, окрім отримання поштових відправлень за власною податковою адресою, має можливість ознайомлюватись з інформації про себе, як платника податків в Електронному кабінеті.
У постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року по справі №825/1109/16 та по справі 820/1864/17 від 09.10.2018р. зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Несвоєчасна сплата заборгованості не звільняє від обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів згідно вимог п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ.
Оплата боргу після цієї дати не скасовує наслідків правопорушення.
При цьому, норми пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ, визначають, що анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Контролюючий орган виявивши наявність у позивача податковий боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, та відсутність обов`язкових дій платника податків з приводу переходу на сплату інших податків і зборів на виконання вимог п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ, прийняв оскаржуване рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку, отже на підставі та в межах наданих йому повноважень.
З приводу посилання позивач на практику Верховного Суду, а саме: від 26.02.2019 року у праві №805/1396/17-а, суд зазначає, що вказана постанова стосується правовідносин з приводу відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку ІV грипи; постанова від 05.02.2019р. по справі №805/206/17-а стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без прийняття як рішення, так і акту перевірки; постанова від 24.01.2019 у справі №813/1346/18 стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без акту перевірки при наявності своєчасно сплаченої суми податкового боргу; постанова від 05.06.2018 року по справі №813/4266/17 стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без акту перевірки при наявності помилкової сплати коштів на інший казначейський рахунок; постанова від 06.02.2018 року по справі № 816/543/17, постанова від 16.04.2018 року по справі №808/657/16 та постанова від 19.04.2019р. по справі №822/2037/18 стосуються анулювання платника єдиного податку четвертої групи з посиланням на норми 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПКУ; постанова від 08.05.2018р. у справі №816/1088/17 стосується не проведення документальної перевірка позивача, як платника єдиного податку 4 групи, а також не прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Отже, посилання позивача на вказані постанови Верховного Суду стосуються інших правовідносин.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оцінивши долучені до матеріалів справи докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки з`ясувавши наявність податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, виявив порушення приписів ПКУ, за якими позивач протиправно не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених цим кодексом. У зв`язку з чим, згідно пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ, прийняв оскаржуване рішення від 29.12.2017 року за №6906/04-36-13-09/20 про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку позивача.
Отже, у спірних правовідносинах владним суб`єктом допущення порушення в реалізації управлінської функції не відбулось, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови в задоволені позовних вимог позивача.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що податковим органом було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого рішення.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку відмову у задоволення позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Судові витрати не розподіляти.
Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ) .
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.11.2021 року.

Суддя В.В. Ільков