Справа № 380/5877/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5877/21 пров. № А/857/18001/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі №380/5877/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Кухар Н.А., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 30.07.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити дії, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 01.10.2020 в частині призначення пенсії позивачу з 07 серпня 2020 року, а не з 09 травня 2017 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком з 09 травня 2017 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку) та виплатити заборгованість, яка утворилась з 09 травня 2017 року;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №200/946/20-а Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та прийнято рішення №00 від 01.10.2020 року про призначення пенсії ОСОБА_1 з 07 серпня 2020 року. Позивач вважає, що датою призначення йому пенсії має бути 09 травня 2017 року з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, у відповідності до норм статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 01.10.2020 в частині призначення пенсії ОСОБА_1 з 07 серпня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 09 травня 2017 року з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку та провести її перерахунок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивача та виплати заборгованості Головним управлінням ПФУ у Львівській області до 01.01.2021, оскільки пенсію за віком на пільгових умовах позивачу було нараховано Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 до 31.12.2020 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах як підземний працівник відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01 січня 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №200/946/20-а позов ОСОБА_1 задоволено частково - визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в місті Вінниця, оформлене протоколом №7061 від 07 червня 2017 року, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 зареєстровану за №7061 від 29 травня 2017 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії, записів у трудовій книжці якими підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 з 23.01.1984 року по 29.03.1991 року у Трест Донецькшахтобуд» Шахтобудівне управління № 6, а також відомості довідок за № 05/44 від 22 червня 2016 року виданих ДВАТ «ТРЕСТ Донецькшахтобуд», підтверджуючої особливий характер або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, та про заробітну плату для обчислення пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №200/946/20-а Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах як підземному працівнику з 07.08.2020 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призначення йому пенсії з 07.08.2020 року, а не 09.05.2017 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що для ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 09.05.2017 року, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку на підставі його заяви від 29.05.2017 року та провести її перерахунок.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1058-IV), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.6. Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом пункту 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запит. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

З аналізу наведених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку №22-1 вбачається, що за загальним правилом пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При цьому, днем звернення за призначення пенсії у випадку подання додаткових документів в межах трьохмісячного строку із дня повідомлення про необхідність їх подання, є день прийняття первинної заяви про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1, заяви осіб про призначення пенсії реєструються в журналі реєстрацій рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається у пенсійній справі.

Аналіз положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що встановивши, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково та в заяві про призначення пенсії зробити відповідний запис.

Про відмову у призначені пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 09.05.2017 позивач дізнався з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 01.10.2020 року. В обґрунтування призначення пенсії з 07.08.2020 року відповідач зазначає, що вказана дата є датою набрання рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №200/946/20-а законної сили. Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначене рішення суду у справі не оскаржувалось та набрало законної сили 10.08.2020 року.

Судом встановлено, щопозивач подав первинну заяву про призначення пенсії в межах трьохмісячного строку з дня досягнення пенсійного віку, його право на призначення пенсії виникає саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 09.05.2017 за заявою про призначення пенсії від 29.05.2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головне управління ПФУ у Вінницькій області призначивши ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 07.08.2020 року, обмежило право позивача на пенсійне забезпечення з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 01.10.2020 в частині призначення пенсії позивачу з 07 серпня 2020 року, а не з 09 травня 2017 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку) підлягають задоволенню.

Крім того, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним)

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, правильними є висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 09.05.2017 року, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку на підставі його заяви від 29.05.2017 року та провести її перерахунок.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі №380/5877/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 13.12.2021