Справа № 520/15452/21
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р. № 520/15452/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про скасуванян рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просить: скасувати рішення № 02 від 11.06.2021 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком № 1; зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період навчання у Ровеньківському гірничому технікумі з 01.09.1986 по 08.06.1990 та до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди роботи: у шахтоуправлінні ім. М.В. Фрунзе з 19.05.1989 по 05.07.1989, з 25.12.1989 по 15.04.1990, у шахті ім. В.В. Вахрушева з 24.07.1992 по 02.06.1994, у шахті ім. Фрунзе з 02.03.1995 по 15.01.1998, у шахті ім. В.В. Вахрушева з 04.02.1998 по 31.12.1998, 01.01.2003 по 31.12.2003; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з 13.03.2021; допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплат позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №02 від 11.06.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV прийнято відповідачем протиправно та без урахування усіх обставин, відтак підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.03.2021 звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1437 від 15.03.2021 було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.1 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, оскільки позивачем не надані довідки, уточнюючі пільговий характер роботи та накази про атестацію робочих місць.

З метою надання вказаних у рішенні №1437 від 15.03.2021 документів, позивач 07.06.2021 повторно звернувся до управління із заявою про призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №1, надавши копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорту, трудової книжки, військовий квиток, диплом про навчання та довідки СПОВ про заробітну плату та довідки, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням №02 від 11.06.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі п.1 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтуванням вказаного рішення відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 19.05.1989 по 05.07.1989, оскільки трудова книжка виписана не в період роботи; період навчання з 01.09.1986 по 05.06.1990, оскільки перетинається з періодами роботи: прізвище в дипломі не відповідає паспорту; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно пільгових довідко, оскільки вони видані установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. а ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 було затверджено Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (додається).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року № 773 внесено зміни і доповнення до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт "а" підрозділу 1 розділу XXI "Транспорт" після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: "1200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену".

Постановою Кабінету Міністрів №36 від 16.01.2003 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року № 276) затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно позиції 21.1 а підрозділу 1 розділу XХI «Транспортні послуги» зазначеного Списку право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 мають машиністи електропоїздів (метрополітену).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом №383 від 18 листопада 2005 року Міністерства праці та соціальної політики України при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

24 червня 2016 року було прийнято постанову КМУ №461 від 24.06.2016, якою затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Таким чином, з 24.06.2018 професія машиніст електропоїзда метрополітену не входить до вказаного Списку.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання, підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено в ході розгляду справи, трудова книжка позивача містить в собі записи - відомості щодо характеру роботи позивача.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затв. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за №1451/11731) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Під час розгляду справи, судом прийнято до уваги Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, згідно якого в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

В період роботи позивача у шахтоуправлінні ім. М.Ф. Фрунзе з 19.05.1989 по 05.07.1989, з 25.12.1989 по 15.04.1990 діяв Список №1, затверджений Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», відповідно до розділу І «Підземні роботи», якого значиться: «усі робочі, інженерно-технічні робітники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з добування вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графиту, асбесту, солі, слюди та іншших рудних та нерудних копалин, в геологоразвідці, на дренажних шахтах, на будівництьві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні вказаних вище робочих та службовців (медперсонал підземних медпунктів, робітники підземного телефонного зв`язку і т.і.)».

В період роботи позивача у шахті ім. В.В. Вахрушева з 24.07.1992 по 23.02.1993 діяв Список №1, затверджений Радою Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, відповідно до розділу І якого «гірничі роботи» значиться « 1010100а а) всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах».

В період роботи позивача у шахті ім. В.В. Вахрушева з 24.02.1993 по 02.06.1994, у шахті ім. Фрунзе з 02.03.1995 по 15.01.1998 діяв Список №1, затверджений постановою КМУ №162 від 11.03.1994 «Про затвердження писків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», відповідно до розділу І Гірничі роботи якого значиться « 1010100а-а) всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах».

В період роботи позивача на шахті ім. В.В. Вахрушева з 04.02.1998 по 23.05.2004 діяв Список №1, затверджений постановою КМУ №36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків, виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», відповідно до розділу І гірничі роботи якого значиться «1.1а-а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах».

Таким чином, посада, на якій позивач працював у спірні періоди відносить до посад, що передбачені Списком № 1 та дають право на пільгову пенсію.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивач працював на шахті ім. В.В. Вахрушева з 04.02.1998 по 23.05.2004 безперервно, проте період з 04.02.1998 по 31.12.1998 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1, в той час, коли період з 01.01.1999 по 31.12.2002 та з 01.01.2004 по 23.05.2004 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 за даними персоніфікованого обліку.

Проте, відповідачем при прийнятті спірного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії не вказано, з яких підстав період з 04.02.1998 по 31.12.1998 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Окрім того, до матеріалів справи надано довідку на підтвердження навчання позивача, в якій зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався на денному відділенні у Ровенському гірничому технікумі з 01.01.1986 по 08.06.1990, в якій прізвище позивача відповідає даним паспорту громадянина України, викладеними російською мовою.

Так, суд зазначає, що відповідач ані у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві на позов не наводив відповідних посилань відносно свого висновку, що пільговий стаж позивача за наданими для призначення пенсії документами є недостатнім, оскільки у даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зробити відповідні запити щодо атестації робочих місць тощо.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що обрані адміністративним органом у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта приватної особи (тобто на користь позивача).

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №02 від 11.06.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо частини позовних вимог зобов`язального характеру.

Як зазначалося, рішенням №02 від 11.06.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі п.1 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтуванням вказаного рішення відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 19.05.1989 по 05.07.1989, оскільки трудова книжка виписана не в період роботи; період навчання з 01.09.1986 по 05.06.1990, оскільки перетинається з періодами роботи: прізвище в дипломі не відповідає паспорту; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно пільгових довідко, оскільки вони видані установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки, а саме первинним документам, які підтверджують характер виконуваної роботи, підприємства, на якому працював в оскаржуваний період позивач, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідачем при прийнятті спірного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії не вказано, з яких підстав період з 04.02.1998 по 31.12.1998 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Окрім того, до матеріалів справи надано довідку на підтвердження навчання позивача, в якій зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався на денному відділенні у Ровенському гірничому технікумі з 01.01.1986 по 08.06.1990, в якій прізвище позивача відповідає даним паспорту громадянина України, викладеними російською мовою.

Так, суд зазначає, що відповідач ані у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві на позов не наводив відповідних посилань відносно свого висновку, що пільговий стаж позивача за наданими для призначення пенсії документами є недостатнім, оскільки у даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зробити відповідні запити щодо атестації робочих місць тощо.

За таких обставин, відповідачем не здійснювалась перевірка, яка відноситься до його повноважень, на відповідність дотримання умов, передбачених чинними положеннями Закону для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, у суду відсутні підстави для перевірки на відповідність дотримання умов для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд для ефективного захисту прав позивача, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Щодо позовної вимоги відносно виплати пенсії суд зазначає, що предметом розгляду справи у межах спірних правовідносин є порушене право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Суд зазначає, що відповідачем не здійснено виплату вказаної пенсії у зв`язку з відмовою у її призначенні на підставі незарахування відповідачем відповідних періодів роботи позивача до пільгового стажу.

Враховуючи, що відповідачем не приймалось рішення про призначення пенсії позивачу, суд приходить до висновку, що право позивача на виплату пенсії не є порушеним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо негайного виконання рішення суду у межах суми за один місяць не підлягають задоволенню з огляду на приписи ст.2 КАС України, оскільки заявлені на майбутнє.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Інші доводи сторін у справі на висновки суду не впливають.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про скасуванян рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №02 від 11.06.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.03.2021 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко