Справа № 420/7679/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Єщенка О.В.
14 грудня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/7679/21
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 року у справі №420/7679/21 скасовано.

Прийнято нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо обмеження, перерахованої з 01.04.2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року у справі № 420/1585/21, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії) максимальним розміром; зобов`язання здійснювати обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням встановлених йому підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що приписи пункту 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. Положення вказаного пункту розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» застосовуються у системному зв`язку між собою.

Апеляційним судом враховано, що на момент набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, а відтак визначено, що приписи пункту 2 розділу ІІ вказаного Закону на момент набрання ним чинності на позивача не поширювались.

Водночас, апеляційним судом зазначено, що розмежування у пункті 2 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону пенсіонерів на дві категорії може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію, нерівного становища з іншими пенсіонерами, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» становить непряму дискримінацію.

Проаналізувавши обставини справи та провівши сукупний аналіз вищенаведених правових норм, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнавались, а тому є обов`язковими для застосування до спірних правовідносин.

Частиною 3 ст. 34 КАС України передбачено, що суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

З огляду на не згоду з висновками, викладеними в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі №420/7679/21, зазначаю наступне.

При цьому, слід враховувати, що позивач з 1998 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Порядок обчислення пенсії вказаної категорії осіб врегульований Розділом V Закону від 09.04.1992 року №2262-XII.

На момент призначення позивачу пенсії Закон від 09.04.1992 року №2262-XII не містив положень щодо застосування максимального розміру при обчисленні та виплаті пенсії.

Зміни стосовно виплати пенсії вказаній категорії осіб у максимальному розмірі введені з 01.01.2008 року із набранням чинності Законом України від 28.12.2007 року №107-VI.

Так, пунктом 29 Розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 року №107-VI доповнено частиною 5 статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII.

У зв`язку із вказаними доповненнями, частина 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду від 22 травня 2008 року по справі №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, передбачення у статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII застережень щодо максимального розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008.

Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Наведені обставини свідчать про те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI вносились зміни у частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII, положення якої з 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Неконституційність виплати пенсії вказаної категорії осіб в межах максимального розміру за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, по 31 грудня 2017 року (на підставі доповнень згідно Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII) встановлена і на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року по справі №7-рп/2016.

Наведені обставини свідчать про те, що доповнення, а також подальші зміни у статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII в цілому визнані такими, що не відповідають Конституції України, а відтак не підлягають застосуванню під час перерахунку пенсії позивачу.

Положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесені зміни у норми Закону, які визнані такими, що Конституції України не відповідають, а отже не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

З огляду на те, що вимоги позивача про перерахунок і виплату пенсії без застосування максимального розміру пенсії є цілком законними та обґрунтованими, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного позову.

При цьому, у даній справі не підлягають застосуванню правові позиції Верховного Суду, на які містяться посилання апеляційного суду, викладені у постановах від 24 червня 2021 року по справі №580/234/19, від 05 листопада 2020 року по справі №440/2423/19, оскільки пенсія позивачам по вказаним справам призначалась відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»; від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16, оскільки спірним у вказаній справі було питання щодо одночасної виплати позивачу пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб», та щомісячного довічного грошового утримання судді; від 18 листопада 2021 року по справі №521/20962/16-а, оскільки виплата пенсії позивача була проведена в період чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911 та в межах тимчасових розмірів (з січня по грудень 2016 року), уставлених таким Законом.

Суддя О.В. Єщенко