Справа № 120/18143/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

14 грудня 2021 р. Справа № 120/18143/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області,

про: визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так в межах цього спору позивач оскаржує дії податкового органу щодо нарахування йому єдиного соціального внеску за жовтень, листопад та грудень 2018 року в сумі 4075,26 грн.

При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що 28.08.2021 він отримав копії матеріалів виконавчого провадження, із яких йому стало відомо про нараховану відповідачем заборгованість з сплати єдиного соціального внеску в сумі 4075,26 грн.

Крім того, як слідує із долученої позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61252057 від 12.02.2020, останнє відкрито в лютому 2020 року з приводу примусового виконання податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019 на суму 4075,26 грн.

Відповідної податкової вимоги до матеріалів позову позивач не долучає, хоча, як особисто зазначає у позові, отримав її 28.08.2021.

При цьому, вважаю за необхідне звернути увагу, що саме винесення відповідачем податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019 засвідчує факт наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Таким чином, саме із дня отримання податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019, позивач вважається таким, що обізнаний про дії відповідача з приводу нарахування йому єдиного соціального внеску.

Тобто, у випадку незгоди позивача із діями відповідача щодо нарахування йому єдиного соціального внеску, належним способом захисту його порушений прав є саме оскарження відповідної податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019.

В той же час, оскарження в межах даного позову виключно дій відповідача, які полягають у нарахуванні єдиного соціального внеску в сумі 4075,26 грн., фактично спрямоване на уникнення від застосування до даної позовної заяви визначених законодавцем строків звернення до суду.

Так, згідно з абз. 3, 4 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, абзацом 9 частини 4 статті 25 вказаного Закону визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, для оскарження вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску законом встановлено 10-денний строк звернення до суду.

При цьому строк оскарження рішення податкового органу тривалістю 1095 днів, передбачений Податковим кодексом України для платників податків, в цьому випадку не може бути застосований, оскільки норми зазначеного Кодексу не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а.

Суд враховує, що зазначений спеціальний 10-денний строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному ж випадку, позивач зазначає, що про існування відкритого виконавчого провадження та, як наслідок, податкової вимоги, йому стало відомо лише в серпні 2021 року.

Втім, як слідує із долученого позивачем листа Головного управління ДПС у Вінницькій області №364/Б/02-32-24-02-11 від 19.11.2021, копія податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019 була направлена ОСОБА_1 на адресу реєстрації з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, рекомендоване повідомлення повернулось із відміткою про те, що поштове відправлення вручено особисто 26.02.2019.

В той же час, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 10.12.2021, тобто із пропуском 10-денного строку, встановленого законом.

При цьому, суд враховує, що у постанові від 25 лютого 2021 року Верховний Суд сформулював правову позицію, що строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги. Судова палата дійшла висновку, що Закон №2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для судового оскарження та/або послідовного застосування цього ж 10-денного строку двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в адміністративному порядку. Отже, платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ, за умови попереднього використання позивачем процедури адміністративного оскарження такої вимоги, це не змінює підхід до нормативного розуміння застосування строку звернення до суду у справах цієї категорії.

Таким чином, правова позиція висловлена ВС у постанові від 25.02.2021 у справі №580/3469/19 підлягає до застосування за умови використання платником попереднього використання позивачем процедури адміністративного оскарження вимоги про сплату ЄСВ.

В даному ж випадку, суд враховує, що позивач звертався до відповідача із запитом про надання публічної інформації від 13.09.2021, а також із заявою про проведення перевірки правомірності нарахування ЄСВ від 20.10.2021.

Разом із тим, відповідні заяви не свідчать про застосування позивачем процедури адміністративного оскарження, адже доказів звернення із скаргою на вимогу №ф-145108-54 від 08.02.2019 до матеріалів позову додано не було.

Окрім того, відповідні звернення мали місце більш ніж через 2 роки з дати отримання податкової вимоги №ф-145108-54 від 08.02.2019, тобто також поза межами 10-денного строку, визначено законом на адміністративне оскарження.

В силу положень ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, позивачу слід надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

Зазначений вище недолік свідчить про невідповідність поданої позивачем позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 цього Кодексу.

За правилами, визначеними частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись ст. 169 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними, залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 7-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, шляхом обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

3. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна