Справа № 320/155/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Справа № 320/155/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представниці апелянтки Гуленкової Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Бориспільського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення

і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідачів про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію, починаючи з 04.01.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від від 22.03.2019 такий позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2018 № 4/128 та рішення Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київської області від 05.03.2018 № 4619 про відмову Позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком як трактористу-машиністу;

- зобов`язано Бориспільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київської області призначити та виплачувати Позивачу пільгову пенсію за віком відповідно до вимог п.п. 3 п.2 ст. 114 Закону України "»Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», з урахуванням періоду роботи трактористом-машиністом у радгоспі «Глибоцький» Бориспільського району Київської області з 01.09.1978 по 16.03.2001 (з урахуванням періодів, за які відсутнє нарахування заробітної плати та періодів роботи, коли заробітна плата значно менша в порівнянні з показниками середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України), починаючи з 04.01.2018.

У задоволенні іншої частини позову було відмовлено.

Також, вказаним судовим рішенням присуджено на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київської області судовий збір у сумі 384,20 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 13.05.2019.

13.07.2021 від ОСОБА_1 (далі - Заявниця) до суду надійшла заява про заміну сторін у виконавчому провадженні

В обґрунтування своїх вимог Заявниця зазначає, що вона є спадкоємицею та правонаступницею Позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має право на отримання грошової суми, нарахованої, але не виплаченої йому пенсії у розмірі 23344,61 грн, що знаходиться у ГУ ПФУ в Київській області, які підлягали виплаті спадкодавцю за його життя.

Крім того, Заявниця вказує, що ГУ ПФУ у Київській області є правонаступником Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, яке теж підлягає заміні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року в задоволенні цієї заяви відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що Заявниця просить замінити сторону виконавчого провадження, але відповідне виконавче провадження відсутнє.

При цьому, суд зазначив, що в цьому випадку питання виплати суми боргу нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавцю, не підлягає вирішенню шляхом заміни сторін виконавчого провадження, якого не існує, або сторін у справі, в якій був інший предмет спору, а може бути предметом самостійного позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити її заяву.

При цьому, Апелянтка зазначає, що вона звернулася до суду із заявою в цій справі як правонаступниця свого померлого чоловіка, який захистив свої права в порядку адміністративного судочинства, а також, що вона лише просить замінити позивача і відповідача на їх процесуальних правонаступників.

Разом з тим, Апелянта зазначає, що станом на теперішній час судове рішення в цій справі не виконано, її померлому чоловіку нараховано пенсію в розмірі 23 344,61 грн, але такі кошти не виплачено.

Водночас, Апелянтка зазначає, що оскільки судове рішення повністю не виконано, кошти нараховані, але не виплачені, вона як спадкоємниця має право на їх отримання, що зумовлює необхідність здійснення процесуального правонаступництва.

З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення її заяви.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

У строк, установлений судом, відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набув чинності з 05.10.2016, передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 52 КАС України в разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно зі ст.ст. 1218, 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суми пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У пунктах 1 і 4 частини першої статті 1219 ЦК України закріплено, що особисті немайнові права, а також права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини, оскільки є правами та обов`язками, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право на перерахунок пенсії є особистим правом, яке нерозривно пов`язано з особою та не входить до складу спадщини.

Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а та від 14.05.2021 у справі № 1.380.2019.002606.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом судового розгляду в цій справі було питання щодо наявності у Позивача права на відповідний перерахунок його пенсії, тобто особисте право, що нерозривно пов`язано з особою Позивача.

Тому, підстави для застосування ст. 52 КАС України відсутні.

Разом з тим, виконавче провадження щодо виконання судового рішення в цій справі не відкривалося і виконавчий лист не видавався, у зв`язку з чим положення ст. 379 КАС України застосуванню не підлягають.

Водночас, колегія суддів зазначає, що правовідносини, які виникли між Заявницею та органом ПФУ з приводу нарахованої її чоловіку, але не виплаченої суми пенсії, перебувають поза межами правовідносин в цій справі і, як було правильно зазначено судом першої інстанції, можуть бути предметом судового розгляду в іншій справі в разі звернення ОСОБА_1 із самостійною позовною заявою.

Тому, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи Апелянтки про те, що вона є спадкоємицею та правонаступницею Позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має право на отримання грошової суми, нарахованої, але не виплаченої йому пенсії у розмірі 23344,61 грн, що знаходиться в ГУ ПФУ в Київській області та яка підлягала виплаті спадкодавцю за його життя.

Доводи Заявниці про те, що ГУ ПФУ у Київській області є правонаступником Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, яке теж підлягає заміні, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що такі вимоги на підлягають задоволенню через відсутність відповідних правових підстав, про що було вказано вище.

Аналізуючи ці та всі інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що в рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова