Справа № 149/2882/21
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/2882/21

Головуючий у 1-й інстанції: Робак М.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

14 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Господарець А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області Лукіянчука Андрія Миколайовича, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 459325 від 13.10.2021,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора СРПП Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області Лукіянчука Андрія Миколайовича, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 459325 від 13.10.2021.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно письмових пояснень ОСОБА_2 13.10.2021 о 20.16 год. сталася ДТП на автомобільній парковці біля ресторану "Лісний" між автомобілями "Шкода", д.н.з. НОМЕР_1 , та "Хамер", д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до постанови серії БАВ № 459325 від 13.10.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що доводи позивача не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п. 2.1 "г", що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протиправність спірної постанови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 13.10.2021 о 20.16 год. сталася ДТП на автомобільній парковці біля ресторану "Лісний", за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем не надано.

Наявні письмові пояснення та повідомлення про ДТП за участю автомобіля "Хамер" д.н.з. НОМЕР_2 не підтверджують факт керування вказаним транспортним засобом безпосередньо позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 73 КАС України).

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду доказів в підтвердження порушення позивачем ПДР.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Наведені обставини також не були враховані поліцейським під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи приписи наведених вище норм КАС України та встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова серії БАВ від 13.10.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 1, 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Костюком С.М.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи: копію договору про надання юридичної допомоги від 18.10.2021 року №47/21, укладеного між адвокатом Костюком С.М. та позивачем; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000408, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Тернопольської області від 12.12.2019 року №225/12; розрахунок суми гонорару, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: 1) надання усних консультацій та роз`яснень щодо правових питань, збір та правовий аналіз інформації, документів та матеріалів, вивчення судової практики у подібних справах (вартість за 2 год 800 грн), складання та подання позовної заяви за 3 год 1200 грн).

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, а також враховуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла до висновку, що в цій конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. (за надання консультацій та складення позовної заяви) є реальними, підтвердженими матеріалами справи та підлягають відшкодуванню на користь позивача. В той же час, колегія суддів вважає. що витрати щодо надання усної консультації, виїзної консультації, а також аналізу документів з метою визначення перспективи і способу захисту прав позивача не підлягають відшкодування, оскільки результатом цих послуг і є складення позовної заяви. Крім того, позивачем не доведено, де саме, та з якою метою проводилася виїзна консультація.

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що сума у розмірі 2000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги у відповідності до ч. 9 ст. 139 КАС України є пропорційною до предмета спору, значення справи для сторони, а тому підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким у цій справі є ГУНП у Вінницькій області.

Що стосується розподілу судових витрат, в частині сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн., на підставі квитанції про сплату №0.0..1 від 22.10.2021 року та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 681,00 грн на підставі квитанції про сплату №0.0..1 від 19.11.2021 року

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовується рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог та приймається нове рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку, що сплачена позивачем сума судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1135,00 грн підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області Лукіянчука Андрія Миколайовича, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 459325 від 13.10.2021 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Хмільницького РВП ГУНП України Лукіянчука Андрія Миколайовича серії БАВ №459325 від 13 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1135 грн (тисячу сто тридцять п`ять) 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.