Справа № 420/18804/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 07 жовтня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51), в якій позивач просив:

- визнати протиправною відмову Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області, розглянути клопотання позивача від 17.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради, яка викладена у листі від 28.09.2021 року № 3065 та

- зобов`язати Ананївську міську раду Подільського району Одеської області, повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення та прийняти рішення за результатом розгляду вказаної заяви з урахуванням правової оцінки, яка буде надана судом.

Також у позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Ухвалою від 12 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін в адміністративній справі за позовною заявою в порядку ч.5 ст. 262 КАС України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення яка знаходиться за межами села Байтали Ананьївського району Одеської області зона:01 квартал:001 та межує з земельною ділянкою за кадастровим номером: :01:002:0007.

Однак, листом Ананьївської міської ради від 28.09.2021 року №3073 повідомлено, радою розглянуто звернення та повідомлено позивача, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач знаходиться в межах земель, право власності, на які посвідчено державним актом на право колективної власності на землю колишнього КСП «ім. Ілліча». Відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України, протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з не витребуваної земельної частки забороняється передача її у приватну власність. А також інформація стосовно земельних ділянок не наданих у користування або у власність на території Ананьївської міської територіальної громади буде сформована після проведення інвентаризації земель. У зв`язку з чим позивачу відмовлено у розгляді клопотання.

Так, позивач зазначив, що вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України та розширенню не підлягає.

Також позивач вважає, що за результатом розгляду заяви позивача, відповідач надав відповідь, оформлену листом. Згідно з ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Тому позивач вважає, що у зв`язку з відсутністю індивідуального акту у формі рішення є всі наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Також позивач звернув увагу, що Ананьївська міська рада повинна була винести рішення, в якому конкретизувати та зазначити чи була вказана земельна ділянка розподілена між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства, та вказати дату відповідного протоколу КСП «ім. Ілліча», прізвище власника земельної ділянки (паю), сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (державною) адміністрацією, або інший документ, посвідчує право на земельну частку (пай), передбачений ст. 2 Закону № 899-ІУ.

Окрім того, позивач звернув увагу, що жодна норма ЗК не передбачає вікових обмежень для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності або комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення ОСГ.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №60477/21 від 29.10.2021 року), в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час за рішеннями ОМС нерозподілені та невитребувані земельні частки (паї) можуть передаватися в оренду після їх формування в окремі земельні ділянки на строк до дня державної реєстрації права власності спадкоємцями, про що зазначається обов`язково у договорі. Щодо прохання позивача запропонувати іншу вільну земельну ділянку, відповідач зазначив, що ст. 123 Земельного кодексу України передбачено право особи подавати клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки разом з графічними матеріалами бажаної земельної ділянки.

Позивачем надано відповідь на відзив (вхід. № 60991/21 від 03.11.2021 року), в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач не скористався правом на подачу заперечень.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , та його батьком є ОСОБА_1 , який діє в його інтересах.

Матеріалами справи підтверджено, що 17 вересня 2021 року позивач, який діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернувся особисто до Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок несформованої земельної ділянки комунальної власності Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області, яка знаходиться за межами села Байтали на території Ананьївської міської ради та позначена на Публічної кадастровій карті: ІКК Район: Ананьївський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 001 та межує з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0007.

Також у клопотанні позивач просив, що якщо надати дозвіл за рахунок вказаних земельних ділянок неможливо у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, то запропонувати іншу вільну земельні ділянку.

До клопотання було додано копія паспорта та ІПН, документи, що посвідчують особу заявника, та графічні матеріали із офіційної кадастрової карти Держгеокадастру, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Суд встановив, що листом Ананьївської міської ради від 28.09.2021 року № 3073 було надано відповідь позивачу, що земельна ділянка яку бажає отримати позивач знаходиться в межах земель, право власності, на які посвідчено державним актом на право колективної власності на землю колишнього КСП «ім. Ілліча».

Відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України, протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з не витребуваної земельної частки забороняється передача її у приватну власність.

А також інформація стосовно земельних ділянок не наданих у користування або у власність на території Ананьївської міської територіальної громади буде сформована після проведення інвентаризації земель.

У зв`язку з чим позивачу відмовлено у розгляді клопотання.

Не погоджуючись із наданою відповіддю позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм права доводить, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглядаються уповноваженим органом у місячний строк (ст. 118 Земельного кодексу України) та за результатами розгляду приймається рішення або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про надання мотивованої відмови у його наданні.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (надалі- №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частини п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, аналіз наведених норм доводить, що відповідач як орган місцевого самоврядування має розглядати клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виключно на пленарних засіданнях ради.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.09.2021 року ОСОБА_1 в інтересах свого сина, малолітнього ОСОБА_3 , звернувся до Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок несформованої земельної ділянки комунальної власності Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області, яка знаходиться за межами села Байтали на території Ананьївської міської ради та позначена на Публічної кадастровій карті: ІКК Район: Ананьївський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 001 та межує з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0007.

Проте листом Ананьївської міської ради від 28.09.2021 року № 3073 було надано відповідь на вказане клопотання.

Таким чином, з матеріалів справи суд встановив, що Ананьївською міською радою не було розглянуто клопотання позивача на пленарному засіданні ради, що є порушенням п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмову Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області, розглянути клопотання позивача від 17.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради, яка викладена у листі від 28.09.2021 року № 3065 є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області щодо прийняття передбаченого ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України рішення за клопотанням ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області.

З огляду на те, що обставинами у справі встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача на пленарному засіданні ради, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Ананївську міську раду Подільського району Одеської області, повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення та прийняти рішення за результатом розгляду вказаної заяви з урахуванням правової оцінки, яка буде надана судом належать задоволенню шляхом зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути клопотання від 17.09.2021 року надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Судом обрано саме такий спосіб захисту прав позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що заява позивача взагалі не була розглянута у порядок та спосіб визначений законом та не прийнято відповідне рішення (про відмову чи надання дозволу на розробку проекту землеустрою).

Посилання відповідача на те, що інформація стосовно земельних ділянок не наданих у користування або у власність на території Ананьївської міської територіальної громади буде сформована після проведення інвентаризації земель відхиляються судом, оскільки, це не звільняло відповідача від виконання обов`язку щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, спосіб та строки, встановлені ст. 118 Земельного кодексу України.

А посилання позивача на відсутність інформації, у разі якщо вказана в клопотанні земельна ділянка сформована з невитребуваної земельної частки (паю), чи була вказана земельна ділянка розподілена між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства, вказавши дату відповідного протоколу КСП «ім. Ілліча», прізвище власника земельної ділянки (паю), сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (державною) адміністрацією, або інший документ, що посвідчує право на земельну частку (пай), передбачений ст. 2 Закону № 899-ІУ, не беруться судом до розгляду, та не надається оцінка, оскільки судом встановлено, що відповідачем не було розглянуто клопотання позивача по суті порушеного в ньому питання.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, не довів правомірності своєї бездіяльності, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Також в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу та до позовної заяви додана заява про стягнення судових витрат з відповідача, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання правничої допомоги в розмірі 3000 грн.

До позовної заяви додано договір про подання професійної правничої допомоги від 10.09.2021 року, укладений між адвокатом Опальком О.М. та Чорним С.І.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2243 від 17.07.2012 року на ім`я Опалька О.М.; додаток до договору, в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; акт виконаних робіт від 05.10.2021 року.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Опалько О.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.2 розділу 1 даного договору, адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень представляє замовника з усіма правами які надано позивачу, … у тому числі пред`явлення позову, зміни підстав або предмету позову, представляє замовника в судах …

На підтвердження виконання робіт до суду надано Акт виконаних робіт від 05.10.2021 року.

Оцінюючи надані позивачем докази та доводи з питання відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Так, суд встановив, що позивачем підтверджено факт виконання робіт відповідно акту виконаних робіт від 05.10.2021 року відповідно до якого:

- зустріч із замовником, підготовка клопотання до Ананьївської міської ради та надання консультації 12.09.2021 року 30 хвилин/500 грн.,

- вивчення відповіді Ананьївської міської ради від 28.09.2021 року, збирання доказів до позову та підготовка позову 04.10.2021 року 30 хвилин/2000 грн.,

- надання консультації замовнику, підготовка акту виконаних робіт і заяви про відшкодування судових витрат та підготовка відповіді на відзив 05.10.2021 року 1 година/500 грн.

Також відповідно до п.4.3 Договору сторони домовились, що оплата правової допомоги буде здійснена в повному обсязі після отримання рішення, суду яке набрало законної сили.

Оцінюючи надані докази сторін, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведеного положення процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши наданий позивачем детальний опис (наданих послуг) з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на зустріч з клієнтом та усну консультацію, складання клопотань до відповідача, не є неминучими витратами, оскільки вони охоплюються роботою написання позовної заяви, а тому не належать відшкодуванню.

Стосовно витрат на вивчення відповідачі наданої відповідачем, зібрання доказів для позову та підготовка самого позову, суд зазначає, що такі витрати є неминучими, однак, виходячи з категорії даної справи, яка є нескладною, змісту складених представником позивача документів, кількості застосованого законодавства, за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить висновку, що фактичними та неминучими витратами на підготовку позову є 700 грн. та відповіді на відзив - 300 грн., разом - 1000 грн.

Витрати, пов`язані з підготовкою акту виконаних робіт та заяви на відшкодування судових витрат не належать відшкодуванню, оскільки такі роботи не пов`язані з наданням суто правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, розрахунок наданих послуг та категорію даної справи, кількість складених представником позивача процесуальних документів, наявність сформованої судової практики з розгляду даної категорії справ, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 1000 грн., а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п.14 ч.2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому судовий збір не належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51) щодо прийняття передбаченого ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України рішення за клопотанням ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області.

Зобов`язати Ананьївську міську раду Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51) на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за межами населеного пункту Байтали на території Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області та прийняти відповідне рішення.

Стягнути зв рахунок бюджетних асигнувань Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66400, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Суддя Л.Р. Юхтенко