Справа № 500/2454/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2454/21 пров. № А/857/16139/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, ухвалене суддею Мандзій О.П. у м. Тернополі о 15 год. 34 хв. у справі № 500/2454/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 31.03.2021 року № 186-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста Відділу у Лановецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з 31.03.2021 року;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення по день винесення судового рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 31.03.2021 року № 186-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста Відділу у Лановецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з 01.04.2021 року.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2021 року по 12.07.2021 року в розмірі 23875 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят п`ять) гривень, за відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста Відділу у Лановецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з 01.04.2021 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6846 (шість тисяч вісімсот сорок шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, за відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно звільнив позивачку з роботи, оскільки відповідач, як юридична особа публічного права, фактично був реорганізований, шляхом приєднання, а не ліквідований, так як держава не відмовилась від функцій, які здійснював відповідач. Зважаючи на це відповідач не запропонував позивачці посаду у новоствореному органі, чим порушив її право на працю.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, оскільки відповідач перебував у процесі ліквідації, як юридична особа публічного права, то відповідач не мав обов`язку пропонувати працівникам відповідача, в тому числі і позивачці, аналогічну роботу чи посаду.

Тому відповідач вважає, що правомірно звільнив позивачку з роботи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру 24.11.2020 року видала наказ № 504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» та наказ № 505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», на підставі якого ліквідовано Головне управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та утворено у складі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру територіальні органи, як структурні одиниці Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

26.02.2021 року відповідач прийняв наказ № 2-лк «Про попередження державних службовців про наступне звільнення» і наказ № 3-лк «Про попередження працівників про наступне звільнення».

01.03.2021 року позивачка письмово попереджена про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

31.03.2021 року, згідно із п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 186-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачка звільнена з посади спеціаліста Відділу у Лановецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у зв`язку із ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, як юридичної особи публічного права.

05.04.2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 301 «Питання територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», якою відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, зокрема, - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Також визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру».

Наказом Держгеокадастру від 19.04.2021 року № 210 «Про відміну рішення про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, згідно з додатком, зокрема, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Визнано такими, що втратили чинність, накази Держгеокадастру від 24.11.2020 року № 504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» та від 24.11.2020 року № 505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України» від 16.11.2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру».

Зобов`язано керівників головних управлінь Держгеокадастру в областях і м.Києві подати державному реєстратору документи для державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань рішення про відміну рішення про ліквідацію територіальних органів Держгеокадастру.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року№ 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1-1 ч.1 ст.87 Закону № 889-VIII передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, ліквідація державного органу.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Як слідує з матеріалів справи, 01.03.2021 року позивачка попереджена про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Нормами Закону № 889-VIII, на час прийняття оскарженого наказу не врегульовано порядок обчислення строків виникнення і припинення трудових прав та обов`язків, тому застосуванню підлягають окремі положення ст.241-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч.1, 5 ст.241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.

Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Оскільки позивачку попереджено про наступне звільнення 01.03.2021 року, то строк такого попередження необхідно обчислювати з наступного дня, тобто 02.03.2021 року. Отже, 30 день мінімального строку попередження про наступне звільнення позивачки припадав на 31.03.2021 року. Тому відповідач питання звільнення позивачки мав би реалізовувати лише з 01.04.2021 року, а не 31.03.2021 року.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що відповідач порушив порядок звільнення позивача в частині недотримання строку попередження про наступне звільнення.

Крім того, суд першої інстанції встановив те, що 16.11.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», п.1 якої постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Відповідно до п.3 вказаної постанови установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням її територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру; правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру; територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення структурних підрозділів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 2 цієї постанови.

Цією ж постановою передбачено утворення територіальних органів, що утворюються як структурні підрозділи апарату Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, Управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Водночас, 05.04.2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», пунктом 1 якої відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, згідно з додатком, зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Одночасно визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру».

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припинення юридичної особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області відсутні.

Отже, ці обставини свідчать про те, що ліквідація відповідача, як юридичної особи публічного права, не відбулася, а тому, на думку апеляційного суду, позивачка звільнена з роботи, на підставі пункту 1-1 ч.1 ст.87 Закону № 889-VIII, незаконно.

Таким чином, за вказаних вище обставин та наведених міркувань, на думку апеляційного суду, оскаржене рішення відповідача про звільнення позивачки з роботи є незаконним, а тому його необхідно скасувати.

Приписами частини 1 статті 235 КЗпП України обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Апеляційний суд вважає, що позивачка звільнена з посади незаконно, а тому підлягає поновленню на попередній посаді.

Згідно з статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Перевіривши розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який здійснив суд першої інстанції, апеляційний суд вважає його вірним.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року в справі № 500/2454/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 13.12.2021 року