Справа № 460/9416/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2021 року м. Рівне №460/9416/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що будь-яких додаткових угод до договору оренди землі від 23.06.2010 року щодо зміни розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки або ставки орендної плати не укладав, а тому збільшення річної суми орендної плати за орендовану земельну ділянку з 110 240,60 грн. на 198 430,54 грн. на рік є безпідставним. Зазначає, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно. Крім того, відповідач під час перевірки використав, як підставу для донарахувань податкових зобов`язань, саме Додаткову угоду від 29.03.2017 року, а не витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, як того вимагає ПК України. Тобто, відповідач не здійснював під час проведення перевірки посилання на встановлену підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст. 288 ПК нижньої межі річної орендної плати за земельну ділянку і не встановлював нарахування позивачем орендної оплати у розмірі нижчому, ніж установлює закон. Таким чином, зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати та відповідного донарахування податкового зобов`язання з орендної плати. Просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що перевіркою встановлено заниження позивачем орендної плати за земельну ділянку площею 774,760 га в сумі 148 548,40 грн., зокрема в 2017 році 60 358,46 грн. та 2018 році 88 189,94 грн., оскільки згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017-2018 роки підприємцем задекларована річна сума орендної плати в розмірі 110 240,60 грн. на рік, в той час як згідно Додаткової угоди від 29.03.2017 року до договору оренди землі від 21.06.2010 року, яка набрала чинності з 24.04.2017 року, річна сума орендної плати за орендовану земельну ділянку площею 774,760 га. становить 198 430,54 грн. на рік. Зазначає, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у його пункті 5.2 статті 5, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у адміністративній справі почеркознавчу експертизу, та провадження в адміністративній справі зупинено до закінчення проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 10.08.2021 року провадження у справі поновлено, витребувано у Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації оригінал Додаткової угоди від 29.03.2017 до договору оренди землі від 21.06.2010 (зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.04.2017, номер запису № 20210057). Витребувано у позивача вільні зразки почерку та підписів в офіційних документах, виконаних у період часу наближений до досліджуваного.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року повторно витребувано у Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації оригінал Додаткової угоди від 29.03.2017 до договору оренди землі від 21.06.2010 (зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.04.2017, номер запису № 20210057).

Ухвалою суду від 22.09.2021 року призначено у адміністративній справі судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження до закінчення проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 13.12.2021 року.

Ухвалою суду від 13.12.2021 продовжено розгляд справи № 460/9416/20 у письмовому провадженні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд керувався критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури та які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі докази та з`ясовано наступне.

В період з 27 березня 2019 року по 02 квітня 2019 року працівником ГУ ДФС у Рівненській області (тапер ГУ ДПС у Рівненській області) була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За наслідками перевірки було складено акт перевірки №767/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 09.04.2019 року, згідно висновків якого, документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 :

1. п. 286.2, п. 286.4 ст. 286, п.287.1, п. 287.3 ст. 287, п. 288.2 - 288.4, пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, у результаті чого занижено орендну плату за 3-и земельні ділянки в загальній сумі 152 400,23 грн., зокрема в 2017 році 61 361,75 грн., 2018 році 91 038,48 грн.:

- за земельну ділянку площею 774,760 га (знаходиться на території Старосільської сільської ради Рокитнівського району) в сумі 148 548,40 грн., зокрема в 2017 році 60 358,46 грн., 2018 році 88 189,94 грн.

- за земельну ділянку площею 5,59 га (знаходиться на території Удрицької сільської ради Дубровицького району) в сумі 2 508,23 грн., зокрема в 2017 році 1 003,29 грн., 2018 році 1 504,94 грн.

- за земельну ділянку площею 5,55 га (знаходиться на території Висоцької сільської ради Дубровицького району) в сумі 1 343,60 грн. за 2018 рік.

За результатами перевірки було прийнято, в т.ч., податкове повідомлення-рішення № від 07.05.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати фізичних осіб на суму 185 685,50 грн., з яких 148 548,40 грн. за податковим зобов`язанням та 37 137,10 грн. за штрафними санкціями.

ФОП ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням та звернувся до суду про визнання його протиправним і скасування.

Як встановлено судом з дослідження акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 занижено орендну плату за земельну ділянку площею 774,760 га в сумі 148 548,40 грн., зокрема в 2017 році 60 358,46 грн. та 2018 році 88 189,94 грн., оскільки згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 -2018 роки підприємцем задекларована річна сума орендної плати в розмірі 110 240,60 грн. на рік, в той час як згідно Додаткової угоди від 29.03.2017 року до договору оренди землі від 21.06.2010 року, яка набрала чинності з 24.04.2017 року, річна сума орендної плати за орендовану земельну ділянку площею 774,760 га становить 198 430,54 грн. на рік.

Згідно матеріалів справи, між орендодавцем Рокитнівською районною державною адміністрацією (далі - Орендодавець) і орендарем ФОП ОСОБА_1 (далі - Орендар) укладено договір оренди землі від 23.06.2010 року, зареєстрований в Державному реєстрі земель 23.06.2010 року №01.

Відповідно до умов пункті 1 вказаного Договору, Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для рибогосподарських потреб, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області.

В пункті 2 Договору оренди зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 774,76 гектарів, у тому числі землі водного фонду, з них 22,16 га - ліси та інші лісовкриті площі, 33,40 га - під гідротехнічними спорудами, 6,20 га - землі промисловості, 429,70 га - під низинними болотами, 283,30 га - під ставками, на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 7 квітня 2010 року №97.

В пункті 5 Договору оренди визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2007 року становить 2 779 913,00 гривень. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 1 січня 2010 року (із врахуванням коефіцієнта індексації за 2007 - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1, 059) становить 3 486 364,24 гривень.

В пункті 8 Договору оренди встановлено, що Договір укладено до 1 вересня 2019 року.

Згідно пункту 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі трьох ставок земельного податку, що становить 83 209,22 гривень (станом 2017-2018 роки ця сума становила 110 240,60 грн. на рік).

Згідно акту перевірки, 29.03.2017 року ФОП ОСОБА_1 заключена Додаткова угода від 29.03.2017 року до договору оренди землі від 21.06.2010 року з Департаментом екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації на вказану земельну ділянку загальною площею 774,7601 га на території Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області.

Згідно пункту 1 Додаткової угоди, кадастровий номер земельної ділянки - :04:001:0002.

Згідно пункту 2 Додаткової угоди, орендна плата вноситься Орендарем ФОП ОСОБА_1 у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та складає 198 430,54 грн. на рік. Нормативна грошова оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2017 року, станом на 01.01.2018 року становить 6 614 351,22 грн. (з врахуванням коефіцієнта індексації).

Позивач стверджує, що не укладав 29.03.2017 року будь-яких додаткових угод до договору оренди землі від 23.06.2010 року, в тому числі щодо зміни розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки або ставки орендної плати.

З метою встановлення таких обставин справи 22.09.2021 року судом призначалася почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (вул. Конюшинна, 24, м. Львів, 79001).

На розгляд судової почеркознавчої експертизи поставлено наступне питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у розділі 9 "Реквізити та підписи сторін" Додаткової угоди від 29.03.2017 до договору оренди землі від 21.06.2010 (зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.04.2017, номер запису № 20210057) (а.с. 119-120) ОСОБА_1 чи іншою особою.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/114-21/19397-ПЧ від 10.112021 року, підпис від імені ОСОБА_1 у розділі «Реквізити та підписи сторін» Додаткової угоди від 29.03.2017 до договору оренди землі від 21.06.2010 (зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.04.2017, номер запису № 20210057) (а.с. 121) виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Враховуючи такі обставини, суд вважає, що збільшення розміру орендної плати, і, відповідно, донарахування зобов`язань з орендної плати, є безпідставним, враховуючи наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до вимог статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст.124 Земельного кодексу України).

Згідно з вимогами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 ст. 288ПК України встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 ПК України визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.

Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюється статтями 285-287 ПК України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель (п. 289.2 ст. 289 ПК України). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Отже, нормами Податкового кодексу України не передбачено проведення індексації орендної плати, натомість індексації підлягає нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV (далі - Закон №161-XIV) встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 6 Закону №161-XIV, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 14 Закону № 161-XIV).

Згідно з вимогами ст. 13 Закону №161-XIV, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону №161-XIV визначено істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Окрім того, статтею 21 Закону №161-XIV визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Отже, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.

Частиною 1 статті 23 Закону №161-XIV визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Статтею 14 Закону №161-XIV визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до вимог ст. 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов`язальні правовідносини), зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В пункті 35 Договору оренди сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 13Договору, розмір орендної плати переглядається один раз в рік у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 10 Договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Розрахунок розміру орендної плати на Об`єкт оренди додається.

Отже, договором оренди землі сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Тобто одностороння зміна умов договору не допускається.

Суд зазначає, що в договорі не встановлено, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до даного договору і що зазначені зміни відображаються лише у витягу із технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати, що є невід`ємними додатками даного договору.

Крім того, суд враховує, що відповідач під час перевірки використав, як підставу для донарахувань податкових зобов`язань, виключно Додаткову угоду від 29.03.2017 року, а не витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, як того вимагає ПК України.

Тобто, відповідач не здійснював під час проведення перевірки посилання на встановлену підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст. 288 ПК України нижньої межі річної орендної плати за земельну ділянку і не встановлював нарахування позивачем орендної оплати у розмірі нижчому, ніж установлює закон.

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо. Суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства.

Отже, податковий орган, який не є суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.

З наведених положень законодавства вбачається, що зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати та відповідного донарахування податкового зобов`язання з орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі №922/1658/19.

Крім того, як встановлено Верховним Судом у постанові від 09.06.2020 року по справі 911/2685/18, аналіз наведених положень ПК України, Закону України "Про оцінку земель" та Закону України "Про оренду землі" дає підстави для висновку, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретного розміру орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначено в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме у договорі оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати. Чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття таких змін, а надається право стороні правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору. Отже, до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов`язаний сплачувати оренду плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 916/1578/15-г).

Також Верховний Суд в постанові від 03.06.2020 року по справі №920/356/19 зазначив, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №1917/1188/2012 (№826/1291/17)).

Отже, відповідачем здійснено визначення позивачу суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб з врахуванням коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки земель без внесення змін до договору оренди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, висновок (а по суті констатація, якій не передували фактичне встановлення обставин, їх оцінка та аналіз) про порушення позивачем вимог чинного законодавства здійснений без врахування всіх обставин та документів, що мали бути враховані при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду, факт порушення позивачем трудового та податкового законодавства не доведено, оскільки жодних належних та допустимих доказів порушення трудового законодавства позивачем стороною відповідача не надано.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірні податкове повідомлення-рішення, вимоги та рішення відповідача не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним відповідно до квитанції № 0.0..1 від 17.12.2020 судовий збір у розмірі 1856,86 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити повністю.

Визнати протипраним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 07.05.2019 № .

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору на суму 1856 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн. 86 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 14 грудня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля