Справа № 320/16157/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

10 грудня 2021 року м. Київ №320/16157/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність громадянину України ОСОБА_1 » від 10.09.2021 №494.3/52; зобов`язання Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1211 га, яка розташована у селі Гореничі Бучанського району Київської області, кадастровий номер :01:002:0077, у власність громадянину України ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом: заборони Білогородській сільській раді Бучанського району Київської області приймати рішення щодо розпорядження (затвердження проекту землеустрою (в тому числі зміни її цільового призначення), відчуження в будь-який спосіб, зокрема шляхом надання в оренду, у власність, постійне користування, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут тощо) земельною ділянкою загальною площею 0,1211 га, яка розташована в селі Гореничі Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, кадастровий номер :01:002:0077, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі; заборони Білогородській сільській раді Бучанського району Київської області реєструвати право власності, вчиняти поділ, об`єднання, зміну даних земельної ділянки загальною площею 0,1211 га, яка розташована в селі Гореничі Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, кадастровий номер :01:002:0077, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі; заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 0,1211 га, яка розташована у селі Гореничі Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, кадастровий номер :01:002:0077, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може суттєвим чином ускладнити та унеможливити виконання рішення суду. Крім того, за твердженням позивача, наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову для збереження балансу інтересів учасників спірних відносин.

Вирішуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункти 1, 2 частини другої).

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно правової позиція Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 15.11.2007 по справі «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки, заборона відповідачу та третім особам вчиняти щодо земельної ділянки перелічені у заяві про забезпечення позову дії, не стосується предмету спору в даній справі, що прямо випливає з положень частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що межі розгляду в даній адміністративній справі фактично зводяться лише до оцінки судом правомірності рішення Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність громадянину України ОСОБА_1 » від 10.09.2021 №494.3/52. Водночас, законність дій Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області щодо розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0077 лежить поза межами предмету спору.

При цьому у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено аргументів щодо існування обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, та очевидних ознак протиправності спірних рішень відповідача суб`єкта владних повноважень, відмінних від обґрунтування позовної заяви, з огляду на що такі аргументи та доводи позивача можуть бути взяті до уваги та оцінені судом лише під час розгляду та вирішення адміністративної справи по суті.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову, відповідно в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №320/16157/21, відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, провадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.