Справа № 420/842/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/842/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, прийняте у складі суду судді Єфіменка К.С. в місті Одеса, по справі за позовом Акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» (далі Позивач, АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ») звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі Відповідач, ГУ ДПС в Одеській області, Контролюючий орган, Податковий орган) в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2020 року на суму 541, 32 грн. (далі ППР).

На обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана ППР є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесені на підставі Акту перевірки № 3983/15-32-51-04/05471158 від 13.07.2020 року, висновки якого є необґрунтованими та безпідставними, які базуються на тому, що Позивачем було сплачено по податковим деклараціям з екологічного податку за надходження відходів у спеціально відведених для цього місцях від 23.10.2018 року за № ; від 23.01.2018 року за № ; від 13.12.2017 року за № ; від 02.01.2018 року за № ; від 18.07.2018 року за № ; від 23.01.2019 року за № ; від 22.07.2019 року за № ; від 18.04.2019 року за № ; від 18.10.2019 року за № , з порушенням термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання, що є підставою відповідно до ст. 126 ПК України для нарахування штрафу. Проте, нарахування штрафу на об`єкт оплати - суму сплати податкового боргу по податковим деклараціям з екологічного податку по надходженню відходів у спеціально відведених для цього місцях Позивач вважає неправомірним, оскільки такої сплати не було, таких декларацій АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» не подавало.

Крім цього зазначено, що податкові декларації з екологічного податку (за надходження відходів у спеціально відведених для цього місцях) від 13.12.2017 року за ІІ квартал 2017 року; за ІІІ квартал 2017 рік від 02.01.2018 року; за ІV квартал 2017 року від 23.01.2018 року; за ІІ квартал 2018 року від 18.07.2018 року; за ІІІ квартал 2018 року від 23.10.2018 року; за ІV квартал 2018 року від 23.01.2019 року було подано в період перебування АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» в процесі ліквідації відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року, під час якої не виникає жодних зобов`язань в т.ч, зі сплати податків та зборів, та є погашеними в силу Закону.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 року № на суму 541, 32 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що абзац 2 та 3 пункту 43 розділу Х Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не визначає заборони застосування штрафних санкцій Контролюючим органом до суб`єктів господарювання, щодо яких було закрито провадження про банкрутство. При цьому, скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, які викладені в постанові від 04.02.2020 року по справі № 1170/2а-881/12.

АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» надало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано Публічне акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» банкрутом та відкрито відносно ПАТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 13.12.2017 року (а.с. 17-21).

В свою чергу, у п. 10 вказаної постанови зазначено, що строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав (у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, тобто в справі про банкрутство ПАТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ», визнано грошові вимоги ДПІ у Суворівському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області до ПАТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» в процедурі ліквідації на суму 18 857 770, 37 грн., як поточні вимоги із задоволенням в третю чергу. У визнанні кредиторських вимог із заборгованості по податкам, зборам та обов`язковим платежам, штрафних санкцій на суму 10 197 611, 00 грн. відмовлено (а.с. 27-32).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 закрито провадження у справі про визнання банкрутом ПАТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ», скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру ліквідації ПАТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого припинено (а.с. 22-24).

Між тим, у період з 13.12.2016 року (дата введення ліквідаційної процедури та визнання банкрутом АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ») та до 15.01.2019 року (дата припинення провадження в справі про банкрутство та закриття ліквідаційної процедури) було подано ліквідатором АТ «Одеська ТЕЦ» наступні податкові декларації:

- за ІІ квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 13.12.2017 року, з яких податок за викиди становить 133, 98 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 93,71 грн. (а.с. 39-45);

- за ІІІ квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 02.01.2018 року, з яких податок за викиди становить 133, 98 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 27, 05 грн. (а.с. 46-52);

- за ІV квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1, 2 та 3 за реєстраційним № від 23.01.2018 року, з яких податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення становить 70 441, 70 грн., за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 12 080, 74 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 28, 74 грн. (а.с. 53-61);

- за ІІ квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1, 2 та 3 за реєстраційним № від 18.07.2018 року, з яких податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення становить 7 529, 76 грн., за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 328, 89 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 4, 44 грн. (а.с. 62-71);

- за ІІІ квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 23.10.2018 року, з яких податок за викиди становить 148, 97 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 2, 07 грн. (а.с. 72-79);

- за ІV квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1, 2 та 3 за реєстраційним № від 23.01.2019 року, з яких податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення становить 100 050, 50 грн., за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 62 982, 23 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 13, 92 грн. (а.с. 80-89);

Після припинення провадження в справі про банкрутство АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» та закриття ліквідаційної процедури, АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» було подано наступні податкові декларації:

- за І квартал 2019 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1, 2, 3 та 4 за реєстраційним № від 18.04.2019 року, з яких податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення становить 942 796, 77 грн., за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 46 842, 71 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 10, 58 грн. (а.с. 101-117). В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за І квартал 2019 року згідно декларації № від 18.04.2019 року в сумі 10, 58 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 13.05.2019 року згідно платіжного доручення № 1400 від 13.05.2019 року (а.с. 129);

- за ІІ квартал 2019 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 22.07.2019 року, з яких податок за викиди становить 73, 55 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 1 405, 01 грн. (а.с. 90-100). В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за ІІ квартал 2019 року згідно декларації № від 22.07.2019 року в сумі 1 405, 01 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 08.08.2019 року згідно платіжного доручення № 68 від 08.08.2019 року (а.с. 130);

- за ІІІ квартал 2019 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 18.10.2019 року, з яких податок за викиди становить 73, 55 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 3 630, 06 грн. (а.с. 118-128). В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за ІІ квартал 2019 року згідно декларації № від 18.10.2019 року в сумі 3 630, 06 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 18.11.2019 року згідно платіжного доручення № 368 від 18.11.2019 року (а.с. 131).

В подальшому, на підставі пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, в порядку абз. 2 п.п. 76.3 ст. 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України (далі ПК України), головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, у приміщенні Північного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, проведено камеральну перевірку АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» з питання своєчасності надання податкової декларації по екологічному податку за 2018-2019 роки.

За результатами перевірки Податковим органом складено Акт № 3983/15-32-51-04/05471158 від 13.07.2020 року (далі Акт перевірки), в якому встановлено порушення з боку платника податків термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по збору з екологічного податку по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях, протягом строків вказаних в п. 57.1 ст. 57, п. 250.2, ст. 250 ПК України, а саме:

- заборгованість за 2018 рік по податковій декларації № від 23.10.2018 року сплачено з простроченням на 206 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2018 рік по податковій декларації № від 23.01.2018 року сплачено з простроченням на 206 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2017 рік по податковій декларації № від 13.12.2017 року сплачено з простроченням на 206 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2017 рік по податковій декларації № від 02.01.2018 року сплачено з простроченням на 206 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2018 рік по податковій декларації № від 18.07.2018 року сплачено з простроченням на 206 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2018 рік по податковій декларації № від 23.01.2019 року сплачено з простроченням на 168 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2019 рік по податковій декларації № від 22.07.2019 року сплачено з простроченням на 91 днів, а саме 08.11.2019 року;

- заборгованість за 2019 рік по податковій декларації № від 18.04.2019 року сплачено з простроченням на 80 днів, а саме 08.08.2019 року;

- заборгованість за 2018 рік по податковій декларації № від 18.10.2019 року сплачено з простроченням на 77 днів, а саме 04.02.2020 року (а.с. 25).

На підставі виявлених порушень, 06.08.2020 року Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 року № , яким за затримку на 206, 206, 206, 206, 206, 206, 206, 206, 168, 119, 119, 91, 86, 80, 77 календарних днів сплати грошового зобов`язання в розмірі 2 706, 60 грн. зобов`язано АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 541 грн. 32 коп. (а.с. 36).

Не погодившись з висновками Податкового органу про порушення вимог податкового законодавства та прийняттям податкового повідомлення-рішення від 06.08.2020 року № , АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» оскаржило вказане рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність нарахування АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» штрафу, оскільки з часу визнання Позивача банкрутом та запровадження ліквідаційної процедури до припинення справи про банкрутство у нього не виникло жодних податкових зобов`язань по податковим деклараціям з екологічного податку (за надходження відходів у спеціально відведених для цього місцях) від 13.12.2017 року за ІІ квартал 2017 року; за ІІІ квартал 2017 рік від 02.01.2018 року; за ІV квартал 2017 року від 23.01.2018 року; за ІІ квартал 2018 року від 18.07.2018 року; за ІІІ квартал 2018 року від 23.10.2018 року; за ІV квартал 2018 року від 23.01.2019 року та є погашеними в силу Закону. При цьому, за податковими зобов`язаннями по податковим декларації з екологічного податку за надходження відходів у спеціально відведених для цього місцях від 18.04.2019 року за № за І квартал 2019 року; від 22.07.2019 року за № за ІІ квартал 2019 року; від 18.10.2019 року за № за ІІІ квартал 2019 року АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» було сплачено своєчасно та у відповідному задекларованому розмірі.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 ПК України).

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, відповідно до п. 37.3 ст. 37 ПК України, підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є, зокрема скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Слід зазначити, що Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій відповідно до пункту 1.3 ПК України.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів врегульовано Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011 року та послідуючими змінами, чинними станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення).

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, окрім іншого строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута (ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Положеннями п. 4-3 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство, забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

З огляду на вищезазначене, аналіз положень п. 1.3. ст. 1 ПК України, ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку про те, що з моменту визнання боржника у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, порядок погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з такого боржника регулюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, системний аналіз положень п. 1.3. ст. 1 ПК України та положень ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави стверджувати, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Таким чином, ґрунтовним є висновок суду першої інстанції, що виникнення у боржника, щодо якого введено ліквідаційну процедуру у справі про банкрутство, податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом, матиме наслідком порушення права такого боржника, яке визначене законодавством, на звільнення від сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що у свою чергу суперечить принципу правової визначеності, який є одним із елементів верховенства права.

При цьому, норми ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачають виникнення податкового обов`язку у боржника, щодо якого господарським судом відкрито ліквідаційну процедуру, з підстав самостійного визначення таким боржником обов`язку щодо обчислення та декларування податків, податкових зобов`язань, термін сплати за якими настав після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Тому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також положення пп. 1.3. ст. 1 та пп. 14.1.147 ст. 14 ПК України, суд першої інстанції правильно зазначив, що подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

До того ж, аналогічних висновків щодо застосування зазначених норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2019 року по справі № 925/871/15.

Як встановлено колегією суддів, АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» подано податкові декларації з податків, податкових зобов`язань, зокрема, за 2017 рік та 2018 рік, а саме:

- за ІІ квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 13.12.2017 року (а.с. 39-45);

- за ІІІ квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 02.01.2018 року (а.с. 46-52);

- за ІV квартал 2017 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 23.01.2018 року (а.с. 53-61);

- за ІІ квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 18.07.2018 року (а.с. 62-71);

- за ІІІ квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 23.10.2018 року (а.с. 72-79);

- за ІV квартал 2018 року з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за реєстраційним № від 23.01.2019 року (а.с. 80-89).

Водночас, постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» банкрутом та відкрито відносно АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» ліквідаційну процедуру, а ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 року по справі задоволено клопотання Фонду державного майна України, провадження по справі про визнання банкрутом АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» закрито, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру ліквідації АТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого припинено (а.с. 22-24).

Отже, податкові декларації з податків, податкових зобов`язань, за 2017-2018 роки подано АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» в період ліквідаційної процедури після визнання банкрутом, а відтак, суми визначених самостійно податкових зобов`язань не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Крім цього, боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційної норми - частини другої статті 19 Конституції України, за якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Аналогічну правову позицію щодо виникнення податкового обов`язку у боржника висловив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року по справі № 910/14827/16.

За таких підстав, правильним є висновок суду першої інстанції про помилковість висновку Відповідача щодо порушення Позивачем термінів сплати узгоджених грошових зобов`язань за податковими деклараціями за 2017-2018 роки та нарахування штрафу відповідно до ст. 126 ПК України.

Більш того, колегія суддів також враховує рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року по справі № 420/7821/20, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року, яким, зокрема, припинено податкові зобов`язання, що виникли на підставі податкових декларацій, поданих під час ліквідаційної процедури: з екологічного податку за І квартал 2017 року № від 19.04.2017 року; за ІІ квартал 2017 року № від 13.12.2017 року; за ІІІ квартал 2017 року № від 02.01.2018 року; за ІV квартал 2017 року № від 23.01.2018 року; за І квартал 2018 року № від 20.04.2018 року; за ІІ квартал 2018 року № від 18.07.2018 року; за ІІІ квартал 2018 року № від 23.10.2018 року; за ІV квартал 2018 року із уточнюючою податковою декларацією № від 20.04.2019 року за ІV квартал 2018 року № від 23.01.2019 року (а.с. 156-166, 206-214).

Оскільки за такими податковими деклараціями припинено податкові зобов`язання, тому висновок Відповідача про порушення Позивачем термінів сплати узгоджених грошових зобов`язань за цими податковими деклараціями, що є підставою для накладення штрафу, є протиправним, тому застосований штраф за такими обставинами підлягає скасуванню, отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо грошових зобов`язань за податковими деклараціями, які подані АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» після припинення провадження в справі про банкрутство, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено колегією суддів, за І квартал 2019 року АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» подало декларацію з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1, 2, 3 та 4 за реєстраційним № від 18.04.2019 року, з яких податок за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення становить 942 796, 77 грн., за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 46 842, 71 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 10, 58 грн. (а.с. 101-117).

В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за І квартал 2019 року згідно декларації № від 18.04.2019 року в сумі 10, 58 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 13.05.2019 року згідно платіжного доручення № 1400 від 13.05.2019 року (а.с. 129).

За ІІ квартал 2019 року АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» подало декларацію з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 22.07.2019 року, з яких податок за викиди становить 73, 55 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 1 405, 01 грн. (а.с. 90-100). В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за ІІ квартал 2019 року згідно декларації № від 22.07.2019 року в сумі 1 405, 01 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 08.08.2019 року згідно платіжного доручення № 68 від 08.08.2019 року (а.с. 130);

За ІІІ квартал 2019 року АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» подало декларацію з екологічного податку (що включає також надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) із розрахунками № 1 та № 2 за реєстраційним № від 18.10.2019 року, з яких податок за викиди становить 73, 55 грн., а за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 3 630, 06 грн. (а.с. 118-128). В свою чергу, екологічний податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах за ІІ квартал 2019 року згідно декларації № від 18.10.2019 року в сумі 3 630, 06 грн. було сплачено АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» 18.11.2019 року згідно платіжного доручення № 368 від 18.11.2019 року (а.с. 131).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується своєчасність та повна сплата задекларованих сум, отже висновок Відповідача про порушення Позивачем термінів сплати узгоджених грошових зобов`язань за цими податковими деклараціями є помилковим, що спростовується вище встановленими обставинами справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування штрафу на об`єкт оплати - суму сплати податкового боргу по податковим деклараціям з екологічного податку по надходженню відходів у спеціально відведених для цього місцях від 23.10.2018 року за № ; від 23.01.2018 року за № ; від 13.12.2017 року за № ; від 02.01.2018 року за № ; від 18.07.2018 року за № ; від 23.01.2019 року за № ; від 22.07.2019 року за № ; від 18.04.2019 року за № ; від 18.10.2019 року за № є неправомірним.

Колегія суддів не сприймає посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 1170/2а-881/12, з якої вбачається, що спір у зазначеній справі виник з приводу підстав для включення до складу валових доходів коштів, які отримано позивачем у справі у вигляді капітальних трансфертів і використано за їх цільовим призначенням, та податковим органом зроблено висновок про збільшення суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість та про зменшення суми бюджетного відшкодування, оскільки такі кошти не включаються до валових доходів. Так, у наведеній постанові позивач Державне підприємство, знаходилось під дією мораторію, передбаченого статтею 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що діяла до 19.01.2013 року та перебувала в судовій процедурі розпорядження майном, натомість АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» перебувала в іншій судовій процедурі ліквідація, що є суттєво відмінною за наслідками введення, ніж процедура розпорядження майном.

Водночас, визначення мораторію відповідно до статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону з 19.01.2013 року), і відповідно до ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013 року) врегульовує порядок зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на зупинення виконання боржником грошових зобов`язань АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» у справі про банкрутство було введено ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2001 року, борг по податковим деклараціям, по яким було неправомірно зараховано податковим органом до сплати кошти, виник під час ліквідаційної процедури, а не до відкриття провадження в справі про банкрутство. Тому вказана стаття Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не застосовується.

При цьому релевантними до спірних правовідносин є висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 12.03.2019 року по справі № 910/14827/16; від 16.04.2019 року по справі №925/871/15, у яких зазначено, що, враховуючи п. 1.3. ст. 1 ПК України, а також те, що положеннями ст. 38 Закону України «Про відновлення і платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (яка встановлює наслідки визнання боржника банкрутом внаслідок відкриття ліквідаційної процедури, що є однією із судових процедур у справі про банкрутство) встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), то на підставі підпункту 37.3.4 статті 37 ПК України, нормами ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено підставу для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом. Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва