Справа № 640/12934/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві щодо зменшення з 01.01.2018 раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення з 01.01.2018;

- стягнення з ГУ ПФ в м. Києві на користь ОСОБА_1 у порядку розподілу судових витрат у справі судовий збір у розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 300,00 грн;

- встановлення строку для ГУ ПФ в м. Києві для подання суду звіту про виконання рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2021 позов задоволено повністю. Крім того, відмовлено у задоволенні вимоги щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ в м. Києві витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що наданими на підтвердження її понесення документами не підтверджується факт отримання Позивачем правничої допомоги саме у межах цієї справи. Крім того, суд підкреслив, що доказів співмірності витраченого часу і наданих послуг, як і необхідності в отриманні правничої допомоги з огляду на типовість справи, Позивачем не надано.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та постановити нове, яким стягнути з ГУ ПФ в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 6 300,00 грн та витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 362,00 грн.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом було залишено поза увагою, що належними і допустимими доказами підтверджується отримання ОСОБА_1 юридичних послуг від АО «Юридичні технології» саме у межах цієї справи, а невірне, на думку суду, визначення предмету договору не може мати висновок про відсутність зв`язку наданих послуг з цією справою. Крім того, звертає увагу, що додатковою угодою від 20.09.2021 до договору від 08.04.2021 №20 були внесені зміни.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в іншій частині, ніж розподіл судових витрат щодо професійної правничої допомоги, не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, із змісту наданої копії договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2021 (а.с. 15-18), укладеного між ОСОБА_1 (далі - замовник) та адвокатським об`єднанням «Юридичні технології» (далі - адвокатське об`єднання), останній зобов`язався надавати замовнику правову допомогу у захисті прав та інтересів останнього в судах, в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності і підпорядкування та перед фізичними особами в усіх справах та з усіх питань, що стосуються замовника.

Згідно п. 3.1 розд. 3 договору за надання правової допомоги замовник сплачує адвокатському об`єднанню винагороду відповідно до видів та вартості правової винагороди, визначених у кошторисах, що є додатками до цього договору.

Згідно копії кошторису від 08.04.2021 (а.с. 19) за надання замовнику послуг з правової допомоги, а саме підготовку позовів щодо зобов`язання перерахувати пенсію чи вчинення інших дій, пов`язаних з перерахунком пенсії, та супроводження розгляду справ у судах замовник сплачує на користь адвокатського об`єднання гонорар, що розраховується залежно від кількості витраченого часу та вартості однієї години роботи - 1400,00 грн.

Відповідно до акта надання послуг №49 від 07.05.2021 адвокатським об`єднанням було надано Позивачу послугу у вигляді підготовки позову про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру, витрачено часу - 4,5 години, вартість наданих послуг 6 300,00 грн (а.с. 20), які сплачені ОСОБА_1 відповідно до квитанції №267210002 від 07.05.2021 (а.с. 21).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши аналіз положень ст. ст. 132, 134, 139 КАС України, ст. ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийшов до висновку про неспівмірність, необґрунтованість і непропорційність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності цієї справи та витраченим адвокатом часом на такі послуги, а відтак й за умови за відсутності документального підтвердження зв`язку понесених витрат саме з цією справою останні не підлягають присудженню на користь Позивача.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що ГУ ПФ у м. Києві подавалося до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого було зазначено, що надані документи не підтверджують отримання замовником послуг, сума витрат є неспівмірною із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, що не відповідає критерію реальності і розумності розміру витрат.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі аргументів їх непропорційності і неспівмірності, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Надаючи оцінку обґрунтованості витрат на правничу допомогу, судова колегія погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про те, що вони не можуть вважатися такими, що пов`язані із розглядом справи №640/12934/21, оскільки із змісту акту надання послуг від 07.05.2021 №49 вбачається, що він складений щодо наданої послуги з підготовки позову про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру (а.с. 20), у той час як предметом цього спору зменшення відсоткового розміру пенсії щодо грошового забезпечення при проведенні її перерахунку.

Надання ж до апеляційної скарги додаткової угоди від 20.09.2021 до договору про надання правової допомоги №20 від 08.04.2021, згідної якої сторони узгодили внести такі зміни до договору про надання правової допомоги: « 1. З метою уточнення найменування послуги в акті №49 від 07.05.2021 «Підготовка позову про перерахунок пенсії без обмеження її граничного розміру» Сторони уточнюють, що вказана послуга стосується написання позову до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, які стосувалися зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 70% при її перерахунку у 2018 році, що розглядалася в рамках адміністративної справи №640/12934/21.», судовою колегією не може оцінюватися як помилковість висновків суду першої інстанції. Так, на час відкриття провадження у цій справі 13.05.2021 акт від 07.05.2021 №49 вже було підписано сторонами, а відтак внесення до нього змін виключно після отримання оскаржуваного у цій справі рішення суду не може вважатися уточненням змісту фактично наданих Позивачу послуг. Крім того, із змісту додаткової угоди від 20.09.2021 неможливо встановити, в який пункт договору від 08.04.2020 №20 останньою вносяться зміни чи які положення згаданого договору викладаються у новій редакції.

Таким чином, враховуючи категорію складності цієї справи (малозначна і типова), а також відсутність належних і допустимих доказів зв`язку понесених витрат саме із цією справою, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які Позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим, співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що останні не підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 820/1719/18, від 29.01.2020 у справі № 826/16707/18, від 17.08.2020 у справі № 820/1683/18.

При цьому судова колегія звертає увагу, що в апеляційній скарзі будь-яких аргументів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції про непропорційність, неспівмірність і неспіврозмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не висловлено.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено « 10» грудня 2021 року.