Справа № 300/1514/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 300/1514/21

адміністративне провадження № К/9901/44138/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 300/1514/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення компенсації за затримку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури на його користь 295 830 грн компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18 вересня 2020 року до 31 березня 2021 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року позов задоволено частково:

- стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 18 вересня 2020 року до 1 лютого 2021 року у розмірі: 98 447 грн 94 коп. (сума вказана без утримання обов`язкових платежів та зборів).

У задоволенні позовної вимоги в іншій частині відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено:

- стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури (76015, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, код ЄДРПОУ - 03530483) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) компенсацію за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18 вересня 2020 року до 31 березня 2021 року у розмірі: 141 849 (сто сорок одна тисяча вісімсот сорок дев`ять) грн 72 коп, без утримання податків та інших обов`язкових платежів і зборів.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, керівник Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 29 листопада 2021 року за допомогою засобів поштового зв`язку .

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 300/1514/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, в порушення вимог статті 330 КАС України, хоча й покликається на те, що судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови не була врахована правова позиція Верховного Суду прийнята у подібних правовідносинах, однак не зазначає конкретного пункту передбаченого частиною четвертою статті 328 КАС України. Водночас, посилаючись на таку підставу для касаційного оскарження, скаржник наводить постанови, правовідносини у яких є не подібними до правовідносин, які склались у цій справі, що в свою чергу, не є належним обґрунтуванням підстав звернення до суду касаційної інстанції, у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Водночас, зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона подається також з підстав розгляду справи судом першої інстанції за відсутності належним чином повідомленого відповідача, однак, в порушення вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, не вказує підставу передбачену статтею 328 КАС України.

Верховний Суд наголошує, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, як і не може самостійно визначати норму права, яку на думку скаржника, застосовано всупереч висновку Верховного Суду. Такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Разом з тим, Суд звертає увагу скаржника, що як вбачається зі змісту ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року розгляд справи №300/1514/21 було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої і апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року і постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 300/1514/21.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 300/1514/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення компенсації за затримку виконання рішення суду повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду