Справа № 640/32326/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Київ № 640/32326/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ - 37397200, вул. Курнатовського, б. 7-А, місто Київ, 02125,), оформлене листом-відповіддю № 37/10-13121 від 26.10.2020, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ - 37397200, вул. Курнатовського, б. 7-А, м. Київ, 02125), призначити та виплатити ОСОБА_1 , допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач всупереч Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відмовив у призначенні допомоги при народженні дитині, посилаючись на те, що звернення за її призначенням надійшло пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини. Вказує, що позивач з об`єктивних причин не мала змоги звернутися із відповідною заявою, оскільки по-перше, народила дитину на тимчасово окупованій території України, на якій не діяли органи державної влади України, по-друге, була позбавлена можливості вчасно звернутись із заявою у зв`язку з труднощами транспортування грудної дитини та доглядом за матір`ю-інвалідом I групи, яка потребує постійного догляду. Вважає, що прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні допомоги позивачу, порушує право дитини на соціальний захист, тому є протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2021 витребувано докази у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому із позовними вимогами не погоджується, з огляду на те, в силу вимог статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та положень пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27.12.2001 №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Разом з тим, позивач звернулась із відповідною заявою після спливу 12 місяців після народження дитини. Відтак, Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини винесено правомірно.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.03.2018.

Позивач та її син є внутрішньо переміщеними особами, про що свідчать довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.10.2020 № 3004- та від 16.10.2020 № 3004-, видані Управлінням соціального захисту Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією.

21.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .

Листом від 26.10.2020 № 37/10-13-12-1 відповідач відмовив у призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку з тим, що від народження дитини минуло більше 12 місяців тобто, сплинув термін звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини, позивач звернулась з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом № 2811-XII та іншими законами України.

Статтею 3 Закону № 2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Відповідно до статті 10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно частини сьомої статті 11 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 12 Порядку № 1751 також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Отже, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пропущено строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, як встановлено судом позивач з об`єктивних причин не мала змогу звернутися до відповідача з відповідною заявою, оскільки проживала на окупованій території України і не могла її залишити в зв`язку з труднощами транспортування дитини грудного віку та доглядом за матір`ю-інвалідом I групи, яка потребує постійного догляду.

Наявність об`єктивних причин пропуску строку підтверджується й тим, що свідоцтво про народження дитини оформлялось ОСОБА_3 на підставі адвокатського договору, що підтверджується листом Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 02.06.2021 №20.18-24-480, та із затриманням, а саме 05.03.2018.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що лише 16.10.2020 позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи, та 21.10.2020 без зайвих зволікань звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Суд зазначає, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права як і інші громадяни України; законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання, а тому відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та встановлених у справі обставин, враховуючи інтереси дитини, позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а (К/9901/12622/18), від 25 квітня 2019 року по справі № 226/1056/17.

Керуючись принципом верховенства права, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на виплату державної допомоги при народженні дитини, оскільки механізм призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не повинен звужувати права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами правомірність вчинення ним оскаржуваних дій щодо неприйняття поданих позивачем документів про заробітну плату для проведення перерахунку пенсії.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що судом самостійно визначено спосіб захисту та поновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 18.12.2020 № 0.0..1.

Керуючись статтями 2-6, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене листом- відповіддю № 37/10-13121 від 26.10.2020, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (ідентифікаційний код - 37397200, вул. Курнатовського, б. 7-А, м. Київ, 02125), призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 14.12.2021.

Суддя Т.П. Балась