Справа № 120/9943/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 грудня 2021 р. Справа № 120/9943/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Чабан Я.С.

представника позивача: Дмітрійчук А.А.

представника відповідача: Ременяк С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі- Головне управління ДПС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 15.11.2018 р.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що спірні податкові повідомлення - рішення прийняті за наслідком проведеної документальної перевірки щодо повноти нарахування та сплати ПДФО та військового збору з доходів, як додаткове благо ОСОБА_1 отриманих у взаємовідносинах із АТ "ОТП Банк" за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. Позивачка вказує, що фактично сторони договору прощення здійснили конвертування кредитного договору із іноземної валютии в національну та в подальшому банк здійснив анулювання боргу в сумі 104 549, 24 доларів США.

Положеннями ПК України визначено, що не вважається додатковим благом сума, прощена кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті визначена за офіційним курсом Національного банку України, та сумою такого боргу визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2"язанню не є додаткоим благом, яке б підлягало оподаткуванню. ОКрім того, як вказує позивачка, нічим не підтверджена та необгрунтована сума самого податку.

Ухвалою від 03.09.2021 р. відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.10.2021 р. Окрім того, відмовлено в клопотанні про поновлення строку звернення до суду з підстав того, що він не пропущений.

29.09.2021 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що фінансовою установою надано відомості про те, що позивачці прощено боргу, у зв"язку з чим податковим органом здійснено перевірку та встановлено факт анулювання боргу та не сплату ОСОБА_1 ПДФО та військового збору. За таких обставин, спірні рішення є протиправними та не підлягають скасуванню. Також представник заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу.

06.10.2021 р. протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 20.10.2021 р.

Протокольною ухвалою від 20.10.2021 р. суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 15.11.2021 р.

15.11.2021 р. справа знята з розгляду та призначена на 01.12.2021 р.

01.12.2021 р. протокольною ухвалою повернуто додаткові пояснення представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову зазнаючи про правомірність прийнятих рішень.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

19 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк" укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 (про прощення боргу) до Кредитного договору №ML- B00/G004/2007 від 18.04.2007 р.

Відповідно до умов цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди про анулювання (прощення) Банком заборгованості в сумі 104 549, 24 доларів США, за умови погашення позивачем до 19.05.2017 р. суми заборгованості у розмірі 39 000 доларів США. Вказана умова Позивачем виконана.

Податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичної особи платника податків ОСОБА_1 отриманих нею доходів як додаткове благо з АТ "ОТП Банк" за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., за результатами якої складено акт №5288/1305/ від 24.10.2018 р..

В акті відображені наступні порушення:

- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в результаті чого донараховано суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 322 979, 58 грн;

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, внаслідок чого проведеною перевіркою донараховано військовий збір з доходів, отриманих фізичною особою у вигляді додаткового блага за 2017 рік в сумі 26914,97 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що позивачка отримала дохід у вигляді додаткового блага - прощення заборгованості за кредитом Банку в сумі 1 794 331 грн., проте, не сплатила до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманого доходу.

На підставі акта перевірки податковим органом 15 лютого 2018 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачці збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 403 724,48 грн, у тому числі: за основним платежем 322 979, 58 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 80 744,90 грн;

- №, яким позивачці збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з військового збору у розмірі 33 643, 71 грн, у тому числі: за основним платежем 26 914,97 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 728,74 грн.

Не погоджуючись із рішеннями, позивачка звернулась до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного .

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов"язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов"язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту14.1статті14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбаченихстаттею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормамирозділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом164.2.17пункту164.2статті164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті164 ПК України (в редакції, чинній з 15.04.2017 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми правового акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Відповідна правова позиція викладена в постановах ВС від 21.09.2019 р. у справі №1940/1610/18 та від 18 січня 2021 року у справі №120/935/19-а.

Суд вказує на те, що позивачка отримала кредит в іноземній валюті у 2007 році у розмірі 151 742,50 доларів США та станом на 1 січня 2014 року такий повністю не погашений, відтак, визначення суми додаткового блага повинно здійснюватись з урахуванням пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

А отже, суд не погоджується з твердженням податкового органу, що приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не можуть застосовуватись, оскільки зміни валюти не відбулось.

Відтак, суд доходить висновку, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Суд акцентує увагу, що Договором про внесення змін та доповнень №1 від 19.05.20217 р. прощено борг у розмірі 104 549,24 доларів США, що еквівалентно 2 759 414, 30 грн., зокрема із них: 68 231,22 доларів США - основної суми боргу та 36 318,02 доларів США -відсотків.

Відтак, визначаючи суму отриманого доходу у гривнях, податковий орган проводить саме зміну валюти зобов`язання, та повинен враховувати приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Так, як видно із умов Договору про внесення змін та доповнень №1 від 19.05.2021 р. загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становила 143 549, 24 доларів США, з яких: 39000 доларів сума боргу, яка підлягала самостійному погашенню та 104 549, 24 доларів США сума, яка мала бути прощена фінансовою установою.

Отже, сума курсової різниці обраховується наступним чином : 3 788 752, 51 грн. (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 143 549, 24 доларів США, визначений у гривні за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом (26.3934 грн. за 1 дол. США) мінус 1 147 389, 07 грн. (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 143 549, 24 доларів США, визначений у гривні за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом 7,993 грн. за 1 дол. США) становить 2 641 363, 44 грн.

Отже, сума 2 641 363, 44 грн. прощена кредитиром у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, не підлягала оподаткуванню.

Підпунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

В свою чергу, податковий орган дійшов висновку, що позивачка отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1 794 331 грн.

При цьому, суду не надано доказів та розрахунків, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримано додаткове благо внаслідок прощення боргу в сумі 1794331 грн. та правомірність і обгрунтованність нарахованої суми.

А отже факт того, що позивачка отримала додаткове благо у сумі визначеній податковим органом в ході розгляду справи не знайшов підтвердження.

Суд окремо зазначає, що сума, яка не підлягала оподаткуванню, а саме - 2 641 363, 44 грн. поглинає суму, яка визначена податковим органом.

Оцінюючи спірні рішення , суд також зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржувані рішення прийнято без врахування розтлумачених критеріїв.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судовий збір, який підлягав сплаті та понесений позивачкоюм у цій справі відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити - повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 15.11.2018 р. №, №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір у розмірі 4 602,38 (чотири тисячі шістсот дві гривні 38 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач:Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд 7, м. Вінниця, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 13.12.21 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна