Справа № 320/14313/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви

14 грудня 2021 року м. Київ № 320/14313/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

4 листопада 2021 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Вказаною ухвалою запропоновано усунути недоліки шляхом подання до суду: заяви, текст якої буде містити підстави та обґрунтування пропуску строку на звернення до суду, визначеного ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності - клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом та докази щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови (конверт тощо), а також позовну заяву; оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду за 1 майнову вимогу у сумі 2270 грн. 00 коп.; належним чином засвідчену постанову про стягнення виконавчого збору від 9 вересня 2021 р. у виконавчому провадженні № 64070145.

9 грудня 2021 р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, а саме: оскаржувана постанова, квитанція про сплату судового збору та заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду. Вказана заява обґрунтована тим, що ГУ ПФУ у Київській області правом на оскарження постанови від 9 вересня 2021 р. ВП № 59062683 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24 000 грн. 00 коп. було використано добросовісно та вчасно, без невиправданих зволікань. Таким чином, ГУ ПФУ у Київській області було застосовано спеціальні норми Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, просить суд врахувати, що положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», які є спеціальними по відношенню до положень статті 287 КАС України і підлягають застосуванню у даному випадку.

Дослідивши заяву про усунення недоліків та позовну заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

ГУ ПФУ у Київській області оскаржує постанову державного виконавця від 9 вересня 2021 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №64070145, разом з тим заявник звернувся до суду 4 листопада 2021 р., тобто після закінчення десятиденного строку на звернення з такою позовною заявою.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №357/6560/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо аргументів ГУ ПФУ у Київській області в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

Конституційний Суд України у Рішенні від 7 липня 1998 р. № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин 2 і 3 статті 84 та частин 2 і 4 статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: "Термін "дні", якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 287 КАС України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм КАС України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Суд зазначає, що КАС України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, при цьому стаття 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів.

Так, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині 1 статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 13 березня 2019 р. № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18).

У постанові Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року по справі №440/1290/19 також викладено правову позицію, згідно якої статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 287 КАС України передбачено право вибору особи порядку оскарження рішень державного виконавця. При цьому, такі оскарження є альтернативним способом захисту своїх прав. Скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження рішень державного виконавця, а саме зверненням з позовною заявою до суду, де відповідачем є відповідний орган ДВС, позивач повинен керуватися статтею 287 КАС України, якою встановлено десятиденний строк для звернення, від дати отримання таких рішень, який обчислюється календарними днями.

Отже, суд дійшов висновку, що причини пропуску звернення до суду які вказані ГУ ПФУ у Київській області в клопотанні від 9 грудня 2021 р., не є поважними. Крім цього, ГУ ПФУ у Київській області не додано поштовий конверт, який підтверджує коли дійсно до ГУ ПФУ у Київській області надійшла оскаржувана постанова, оскільки штамп про реєстрацію її 7 жовтня 2021 р. не є належним доказом того, коли ГУ ПФУ у Київській області отримав постанову. Не надано також трекінг цього поштового відправлення, який може підтвердити дату вручення органу ПФУ постанови органу ДВС .

Отже, позивач не усунув недоліки в повному обсязі, які визначені в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 р.

Суддею враховано, що заявником подано заяву на виконання ухвали суду, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Із урахуванням викладеного суддя дійшов висновку щодо необхідності продовження процесуального строку усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду додаткових документів, а саме: додаткових пояснень з обгрунтування підстав пропуску строку на звернення до суду, визначеного ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності - клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом та докази щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови (конверт тощо), а також позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 121, 169, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. Продовжити процесуальний строк усунення недоліків позовної заяви та установити позивачу додатковий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

2. Копію даної ухвали направити ГУ ПФУ у Київській області.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Журавель В.О.