Справа № 440/10485/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/10485/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (далі - Драбинівська сільська рада/відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 18.08.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області"; зобов`язання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області повторно розглянути клопотання від 29.06.2021 ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, що розташована за межами населених пунктів на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Звертаючись до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач виконав усі умови, визначені статтею 118 Земельного кодексу України для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, проте відповідач протиправно відмовив йому у наданні такого дозволу. Позивач зауважив, що посилання відповідача на статтю 89 Водного кодексу України та статті 60, 61 Земельного кодексу України є безпідставними, оскільки поблизу бажаної земельної ділянки відсутні водойми, крім того, сусідні земельні ділянки розорані та використовуються для вирощування сільськогосподарської продукції.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 26-30/ проти позову заперечував, зазначивши, що наразі на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області вільних земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства немає, частина земель відведена для створення громадських пасовищ на підставі рішення Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 02.07.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та рішення від 02.07.2021 "Про внесення змін до рішення позачергової 23 сесії 7 скликання від 05.12.2019 "Про створення громадських пасовищ на території Драбинівської сільської ради (ОТГ) Новосанжарського району Полтавської області", частина підлягають для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами на підставі рішення Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 02.07.2021 "Про затвердження переліку земельних ділянок, які підлягають для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами".

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10485/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09:00 год. 07.10.2021.

Сторони у судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, протокольною ухвалою суду від 04.11.2021 вирішено перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження, відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 26.12.2018, орган, що видав 5333 /а.с. 10/.

06.07.2021 позивач звернувся до Драбинівської сільської ради із заявою від 29.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності, що розташована на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області /а.с. 31/.

До клопотання позивачем додано копії паспорта та ідентифікаційного номеру, графічні матеріали місця розташування земельної ділянки /а.с. 32-34/.

Рішенням 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 18.08.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області" /а.с. 35/ відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Драбннівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єктам вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку згідно частини 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: згідно ст. 89 Водного кодексу України та ст. 60,61 Земельного кодексу України в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм забороняється розорювання земель.

Позивач, вважаючи зазначене рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі-ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз наведених норм права свідчить, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких, визначені у статті 118 ЗК органи, приймають одне з відповідних рішень.

Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено судом, позивач є громадянином України, а тому має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , звертаючись до Драбинівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності, що розташована на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, додав, зокрема, графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспорта, ідентифікаційного номеру.

Позивачем в заяві зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовний розмір.

Таким чином, позивачем надано необхідний та повний пакет документів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України, що не спростовано відповідачем, а тому у Драбинівської сільської ради виник обов`язок розглянути подане клопотання у строки, встановлені статтею 118 Земельного кодексу України.

З рішення Драдинівської сільської ради від 18.08.2021 слідує, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Драбинівської сільської радиПолтавського (Новосанжарського) району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності місця розташування об`єктам вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку згідно частини 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: згідно ст. 89 Водного кодексу України та ст. 60, 61 Земельного кодексу України в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм забороняється розорювання земель.

Надаючи оцінку викладеним у рішенні Драбинівської сільської ради від 18.08.2021 мотивам відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Водночас невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Однак, спірне рішення не містить посилань на такі конкретні обставини.

Стосовно посилань відповідача у рішенні на статтю 89 Водного кодексу України та статті 60, 61 Земельного кодексу України, то суд акцентує увагу на тому, що відповідачем лише зазначено у цьому контексті про те, що в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм забороняється розорювання земель, однак не вказано, чи відповідає вказаним вимогам розташування земельної ділянки, бажаної для відповідача.

Так, відповідно до положень частин 1, пункту 1 частини 2 статті 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Аналогічні норми містить статті 61 Земельного кодексу України.

За приписами частин 1, 2 статті 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Суд зауважує, що спірне рішення Драбинівської сільської ради від 18.08.2021 не містить посилань на те, в межах якої прибережної захисної смуги, щодо якої річки (ставка, водосховища тощо), розташована бажана для позивача земельна ділянка, внаслідок чого таке розташування не відповідає вимогам законодавства.

Таким чином, рішення 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради від 18.08.2021 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на вимогах закону, є не мотивованим, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області вільних земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства немає, частина земель відведена для створення громадських пасовищ на підставі рішення Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 02.07.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та рішення від 02.07.2021 "Про внесення змін до рішення позачергової 23 сесії 7 скликання від 05.12.2019 "Про створення громадських пасовищ на території Драбинівської сільської ради (ОТГ) Новосанжарського району Полтавської області", частина підлягають для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами на підставі рішення Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 02.07.2021 "Про затвердження переліку земельних ділянок, які підлягають для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами", оскільки вказані обставини не були покладені в основу спірного рішення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 826/17201/17.

Обираючи ефективний та належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що спірне рішення 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради від 18.08.2021 містить посилання лише на законодавчі підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою - частину 7 статті 118 Земельного кодексу України, однак не містить опису конкретних обставин, які виключають можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, рішення 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради від 18.08.2021 перевіряється судом на предмет правомірності, виходячи лише із тих мотивів, які покладалися відповідачем в основу його винесення.

Беручи до уваги те, що відповідачем у рішенні не викладено конкретні обставини відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд позбавлений можливості дослідити їх для надання оцінки правомірності відмови.

За таких обставин, належним способом захисту та відновлення прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заявою ОСОБА_1 від 29.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності, що розташована на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2019 у справі №806/2540/17 та у постанові Великої Палати від 06.11.2019 у справі №509/1350/17.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (вул. Братів Кибкало, 31, с. Драбинівка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39351) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії 8 скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 18.08.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області".

Зобов`язати Драбинівську сільську раду Новосанжарського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, що розташована за межами населених пунктів на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол