Справа № 640/17117/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 грудня 2021 року м. Київ№ 640/17117/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Укрпластик»
доГоловного управління ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ ДПС України)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Укрпластик» (70037, Запорізька область, Вільнянський район, село Люцерна, вул. Сонячна, 9-А, код ЄДР: 00203588) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (04115, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР ВП: 44116011), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення від 20.05.2021 № 38801047 та від 20.05.2021 № 388200417.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України граничним строком сплати орендної плати за землю за листопад 2019 рік є 30.12.2019, тоді як за грудень 2019 року є 30.01.2020.

Позивач зазначає, що для належного виконання власних податкових зобов`язань зі сплати податку за землю, ПрАТ «Укрпластик» в грудні 2019 року та в січні 2020 року своєчасно направив уповноваженим банкам платіжні доручення на здійснення перерахування власних грошових коштів з своїх рахунків для сплати плати за землю на казначейські рахунки податкового органу, призначені для зарахування такої плати.

Однак своєчасне списання та перерахування грошових коштів на казначейські рахунки не відбулося з надзвичайних та невідворотних обставин, що не залежали від волі та волевиявлення позивача, з огляду на те, що Господарським судом м. Києва 04.11.2019 по справі № 910/14097/19 за відсутності сторони відповідача - ПрАТ «Укрпластик», в судовому засіданні було винесено ухвалу про забезпечення позову АТ «Таскомбанк» шляхом накладення арешту на «будь-які рахунки» відповідача в межах суми 3 058 854,06 Євро (три мільйони п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири).

05.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.В. у відношенні ПрАТ «Укрпластик» було відкрито виконавче провадження № 60499036 в рамках виконання ухвали Господарського суду м. Києва про забезпечення позову по справі № 910/14097/19, якою були арештовані всі рахунки ПрАТ «Укрпластик».

Відтак, на думку позивача, зазначені неправомірні дії ініціатора арешту - АТ «Таскомбанк», суду та приватного виконавця призвели до фактичного зупинення господарської діяльності ПрАТ «Укрпластик» та неможливості використання та розпорядження власними коштами.

Додає, що в подальшому, внаслідок оперативного оскарження ПрАТ «Укрпластик» ухвали Господарського суду м. Києва по справі № 910/14097/19 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 відповідна ухвала господарського суду була скасована як неправомірна, у зв`язку з чим, 31.01.2020 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 60499036 прийнято постанову про зняття арешту з коштів ПрАТ «Укрпластик» на банківських рахунках.

Таким чином, як стверджує позивач, у період з 04.11.2019 по 31.01.2020 всі рахунки відповідача були арештовані приватним виконавцем на підставі ухвали Господарського суду м. Києва про забезпечення позову по справі № 910/14097/19, яка була визнана неправомірною та скасована.

Позивач наголошує, що одразу після скасування арешту, банки почали виконувати платіжні доручення платника податку щодо сплати усіх податків, які були адресовані банкам в період арешту. Як наслідок, 03.02.2020 ПрАТ «Укрпластик» сплатив повністю існуючу податкову заборгованість зі сплати плати за землю, а відтак фактично кошти в якості сплати податкових зобов`язань по сплаті плати за оренду двох земельних ділянок були зараховані на казначейські рахунки лише 03.02.2021 з незалежних від платника податку надзвичайних обставин.

Підсумовуючи викладене позивач наголосив, що зважаючи на те, що в період з 04.11.2019 по 02.02.2020 ПрАТ «Укрпластик» не мав можливості виконати власні податкові зобов`язання зі сплати плати за землю, через те, що переказів коштів з його рахунків не відбулося з незалежних від його волі та волевиявлення причин внаслідок дії форс-мажорних обставин, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав пропуску позивачем строку сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю.

Разом з тим, 09.11.2021 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), в якій сформовано висновок щодо предметної юрисдикційної спорів із майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства.

Відтак, зважаючи на те, що відносно ПрАТ «Укрпластик» порушено справу про банкрутство, вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи по сутні вказане клопотання, суд виходить з наступного.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Більш того, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відтак, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду в межах справи № 905/2030/19 (905/1159/20) за позовом Приватного акціонерного товариства «Геркулес» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14 лютого 2020 року № прийнято постанову від 21.09.2021, в якій сформовано правову позицію щодо предметної юрисдикції, в якій ВП ВС зазначила, що статтею 7 Кодексу України з процедури банкрутства як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

У постанові ВП ВС зазначила, що абзацом четвертим частини другої статті 7 КУзПБ передбачено, що у разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Отже, законодавцем наділено господарські суди у справі про банкрутство повноваженнями щодо розгляду спору між боржником та суб`єктом владних повноважень за правилами офіційного з`ясування всіх обставин справи, характерними для розгляду адміністративних спорів (щодо виявлення та витребування доказів з ініціативи суду), що не передбачено загальними нормами ГПК України.

Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство. У різні періоди свого розвитку законодавець по-різному проводив межу між приватним та публічним інтересом в регулюванні відносин неплатоспроможності. Законодавство про неплатоспроможність є комплексним, воно об`єднує правові норми приватного та публічного права заради досягнення єдиної мети - найбільш повного задоволення у процедурі банкрутства вимог приватних та публічних кредиторів (податкових органів, органів соціального забезпечення), оскільки по завершенню ліквідаційної процедури таке задоволення унеможливлюється ліквідацією юридичної особи чи використанням майна боржника для задоволення вимог інших кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас урегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - «наступний закон скасовує попередній» (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп).

Отже, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.04.2021 у справі № 908/825/21 відкрито провадження про банкрутство ПрАТ «Укрпластик».

Тобто, звертаючись до суду з даним позовом (16.06.2021) відносно ПрАТ «Укрпластик» вже було порушено справу про банкрутство, з огляду на що обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість цього спору мають узгоджуватися з вимогами положень статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі № 908/825/21 про банкрутство ПрАТ «Укрпластик».

Відтак, зважаючи на те, що починаючи з 29.04.2021 відносно ПрАТ «Укрпластик» порушено справу про банкрутство, тоді як спір що оскарження податкових повідомлень-рішень є майновим, заявлений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим клопотання відповідача підлягає задоволенню, а провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, ст. ст. 239, 241-243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління ДПС у м. Києві від 09.11.2021 про закриття провадження задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 640/17117/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 295-297 КАС України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін