Справа № 280/4281/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 грудня 2021 року Справа № 280/4281/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.03.2021 №3024-2440/К-02/8-0800/21 протиправним та скасувати його;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1: період навчання в професійно-технічному навчальному закладі в Дніпрорудненському індустріальному технікумі з 19.08.1980 по 24.06.1984 - 3 роки 10 місяців 5 днів; строкову службу в Радянській Армії з 30.06.1984 по 15.05.1986 - 1 рік 10 місяців 13 днів; період роботи підземним електрослюсарем 3-го розряду з повним робочим днем під землею на Бєлгородському СМУ треста «Шахтспецстрой» з 22.01.1987 по 01.07.1991 - 4 роки 5 місяців 9 днів; період роботи на ЗАО «Артиль старателей «Витим» м. Бодайбо Бодайбінського району Іркутської області РФ прохідником підземних робіт з повним робочим днем під землею, з 27.10.2016 по 08.05.2017 - 6 місяців 11 днів та з 19.10.2017 по 08.05.2018 - 6 місяців 19 днів, та зобов`язати провести перерахунок пенсії у відповідності до поточного законодавства з урахуванням вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 23.03.2015.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зарахуванням до пільгового стажу роботи періоду навчання, служби в армії, а також періодів роботи з 22.01.1987 по 01.07.1991, з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017 по 08.05.2018. Позивач із такою відмовою не погоджується, та зазначає, що наявність пільгового стажу роботи підтверджується записами у трудовій книжці, а включаючи вищезазначені періоди він має право на обчислення пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відтак, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4281/21.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 15.06.2021 №33959), в якому посилається на те, що перелік професійно-технічних навчальних закладів затверджено ст. 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту». При цьому, індустріальний технікум не підпадає під зазначений перелік, а позивачем при поданні документів для призначення пенсії жодних доказів про отримання професійно-технічної освіти не надавалось. Враховуючи той факт, що строковій службі позивача передувало навчання у індустріальному технікумі, який не підпадає під перелік професійно-технічних навчальних закладів, затверджений ст. 18 Закону України -Про професійно-технічну освіту», строкову службу не може бути враховано до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначає, що періоди роботи згідно довідки № 289-а, виданої Білгородським шахтобудівельним управлінням, а саме: з 22.01.1987 по 01.07.1991 - включено до пільгового стажу за Списком № 1; з 01.07.1991 по 18.09.1997 - включено до пільгового стажу повний робочий день під землею, який передбачено ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Водночас, робота на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік не може бути зарахована у стаж, передбачений цим Законом. Вказує, що спірні періоди роботи з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017 по 08.05.2018 позивач працював на території Російської Федерації. Проте, за відсутності доказів про нарахування та сплату страхових внесків, враховуючи положення міжнародних угод та законодавства Російської Федерації зазначений стаж не може бути зараховано, а ні в страховий, а ні в пільговий стаж. Крім того, призначення пенсії відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду, а тому суд не може втручатися в їх дискреційні повноваження. У задоволенні позову просить відмовити.

20.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №60292), в якій він спростовує аргументи відповідача.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.03.2015 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.02.2021, в якій просив провести перерахунок стажу, зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 періоди навчання, служби в армії, а також періоди роботи з 22.01.1987 по 01.07.1991, з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017, та провести перерахунок пенсії.

Листом від 15.03.2021 №3024-2440/К-02/8-0800/21 позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Не погодившись із зазначеною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N 1788-XII (далі Закон N 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Статтею 49 Закону СРСР від 19.07.1973 «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів. У середніх спеціальних навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання.

На період навчання позивача діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом «и» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах тощо).

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

За приписами ст. 44 зазначеного закону головним завданням професійно-технічних навчальних закладів є, зокрема, підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою (ст. 48 закону).

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників, яким по закінченню навчання присвоювалася відповідна кваліфікація та видавався атестат встановленого зразка.

Натомість, відповідно до приписів статті 49 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Згідно статті 54 означеного Закону особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Як вбачається з копії диплому від 30.06.1984 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у 1980 році вступив до Дніпрорудненського індустріального технікуму, а у 1984 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності гірнича електромеханіка, та здобув кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка.

Отже, з наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що позивач навчався не у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, а у середньому спеціальному навчальному закладі, що підтверджується виданим дипломом та присвоєнням кваліфікації відповідно до здобутої спеціальності.

Водночас, стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» пов`язує можливість зарахування до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за умови, зокрема, навчання у професійно-технічному навчальному закладі.

Враховуючи, що у період 1980 1984 роки позивач не навчався у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, відповідачем правомірно зараховано період навчання саме до страхового стажу, при цьому відмовивши у зарахуванні періоду навчання до пільгового стажу роботи.

Стосовно зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду служби в армії суд зазначає наступне.

Так, відповідно до виписки з військового квитка, ОСОБА_1 у період з 30.06.1984 по 15.05.1986 проходив військову службу у лавах Радянської Армії.

Абзац другий пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає можливість зарахування часу проходження строкової військової служби, в тому числі, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, як вже зазначалося вище, позивач перед призовом на військову службу закінчив навчання у середньому спеціальному навчальному закладі; доказів того, що після закінчення навчання він був зарахований на роботу за професією, яка дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, або працював на такій посаді (за такою професією) на момент призову на військову службу, суду не надано, а отже підстави для зарахування часу проходження позивачем строкової військової служби до стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відсутні.

Стосовно зарахування періоду роботи підземним електрослюсарем 3-го розряду з повним робочим днем під землею на Бєлгородському СМУ треста «Шахтспецстрой» з 22.01.1987 по 01.07.1991, з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід зазначити наступне.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. (ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що 22.01.1987 він прийнятий до Білгородського ШБУ треста «Шахтспецбуд» на Запорізьку дільницю підземним електрослюсарем по 3 розряду з повним робочим днем під землею; 01.07.1991 позивача переведено підземним проходчиком 5 р. з повним робочим днем під землею.

Вказаний період роботи позивача зараховано як період роботи за Списком №1, однак відмовлено у його зарахуванні до стажу згідно вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI.

Відмовляючи у такому зарахуванні, відповідач посилається на довідку Білгородського шахтобудівельного управління №289-а. Так, у вказаній довідці зазначено, що позивач працював на будівництві шахтних стволів рудників ЕЖРК, зайнятого видобуванням руди, у складі Запорізької дільниці Білгородського ШБУ-ФГУП «Трест «Шахтспецбуд», зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу в період, зокрема, з 22.01.1987 по 01.07.1991.

Тобто, у записах трудової книжки та уточнюючій довідці містяться розбіжності щодо часу зайнятості позивача безпосередньо на підземних роботах. При цьому, довідка містить запис про відсутність у позивача роботи із скороченим робочим днем.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена до Списку №2, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Враховуючи, що трудова книжка позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містить запис про займану посаду і період виконуваної роботи, а також те, що дана робота виконувалася повний робочий день, суд вважає, що до уваги має братися саме запис у трудовій книжці позивача.

Отже, період з 22.01.1987 по 01.07.1991 має бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію за віком згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Стосовно зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду роботи на ЗАО «Артиль старателей «Витим» м. Бодайбо Бодайбінського району Іркутської області РФ прохідником підземних робіт з повним робочим днем під землею, з 27.10.2016 по 08.05.2017 - 6 місяців 11 днів та з 19.10.2017 по 08.05.2018 - 6 місяців 19 днів слід зазначити наступне.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вже зазначалося вище, основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка. При цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Відповідно до трудової книжки позивача, з 27.10.2016 по 08.05.2017 він працював проходчиком підземних робіт з повним робочим днем під землею в (надалі мовою оригіналу) в «Закрытом акционерном обществе «Артель старателей «Витим», а також з 19.10.2017 по 08.05.2018 проходчиком з повним робочим днем під землею на тому ж підприємстві.

Тобто, даний стаж набутий в Російській Федерації, а питання врахування періодів роботи громадян України в Російської Федерації до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних між Україною та Російською Федерацією, чого відповідачем не було враховано при розгляді заяви позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Статтею 1 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї угоди та членів їх сімей здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

З вищенаведених норм міжнародних угод видно, що пенсійне забезпечення громадян здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають, в свою чергу обчислення стажу, у тому числі пільгового, здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні позивачу періодів його роботи періоди роботи у ЗАТ «Артель старателей «Витим» з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017 по 08.05.2018 не навів належних обґрунтувань підстав такої відмови, а у листі від 15.03.2021 №3024-2440/К-02/8-0800/21 лише послався на те, що перерахунок пенсії Угодою від 13 березня 1992 року не передбачено. При цьому, у відзиві відповідач вже посилається на відсутність доказів про нарахування та сплату страхових внесків, що свідчить про неконкретизованість підстав відмови.

Однак, суд вказані посилання у відзиві не приймає, оскільки в силу ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Також, відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм видно, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо перерахунку пенсії за віком пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи, якими документами це підтверджується.

У разі прийняття рішення про відмову в перерахунку пенсії пенсійний орган повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

Суд вважає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений права на перерахунок пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу роботи періодів роботи у ЗАТ «Артель старателей «Витим» з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017 по 08.05.2018, оскільки відповідачем не було вжито всіх передбачених законодавством заходів за для повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача.

Підсумовуючи викладене, періоди з 27.10.2016 по 08.05.2017 та з 19.10.2017 по 08.05.2018 мають бути зараховані до стажу за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України».

Також, зобов`язуючи зарахувати до спеціального стажу конкретні періоди, суд не проводить календарного обчислення вказаних періодів, оскільки це є компетенцією органу Пенсійного фонду.

Слід також зазначити, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.03.2021 №3024-2440/К-02/8-0800/21 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а отже визнанню протиправним та скасуванню не підлягає.

Натомість, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає з можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 22.01.1987 по 01.07.1991 включно до спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію за віком згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 27.10.2016 по 08.05.2017 включно та з 19.10.2017 по 08.05.2018 включно до стажу за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також зобов`язати перерахувати пенсію позивача з 01.03.2021.

При визначенні дати, з якої слід провести перерахунок, суд виходить з частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Стосовно посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на те, що у випадку задоволення позовних вимог суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження відповідача слід зазначити, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суд зазначає, що якщо дії відповідного органу визнані судом протиправними, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 22.01.1987 по 01.07.1991 включно до спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію за віком згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 27.10.2016 по 08.05.2017 включно та з 19.10.2017 по 08.05.2018 включно до стажу за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) перерахувати пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.03.2021.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 10.12.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко