Справа № 300/3421/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2021 р. справа № 300/3421/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у виплаті щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу; стягнення вказаної грошової компенсації в розмірі 17 029,22 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії України протиправно йому відмовлено в поверненні неправомірно утриманих сум податку з доходів фізичних осіб з присудженого йому за судовим рішенням у справі №300/1706/21 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що згідно з пп.165.1.10 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою. Разом з тим, відповідно до пп.164.2.20 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Постановою КМУ від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови КМУ від 31.05.2017 №375) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. Зокрема в п.2 Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. (пункт 4). Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5).
Оскільки середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, а є мірою відповідальності роботодавця за невиплату чи несвоєчасну виплату працівнику всіх належних йому при звільненні сум, то позовні вимоги позивача є безпідставними.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивача наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 08.07.2019 №158, звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 20.05.2019 №78о/с, виключено із списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення (а.с.10). При цьому визначено виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу (10.10.2016) без урахування періоду попередньої служби, грошову компенсацію за невикористані 9 календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік, премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 червня по 08 липня 2019 року в розмірі 95 відсотків посадового окладу та грошове забезпечення за період з 01 по 08 липня 2019 року.
Не погодившись з таким відрахуванням позивач звернувся до відповідача із заявою від 20.05.2021 в якій просив виплатити йому різницю коштів, присуджених за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №300/1706/20 (а.с.97).
За результатами розгляду вказаної заяви, листом Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 31.05.2021 за №50/41-890 позивача повідомлено, що присуджені за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №300/1706/20 кошти йому виплачені правильно з утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору (а.с.98).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
В статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2 статті 9 Закону).
Порядок оподаткування доходів фізичних осіб визначений у розділі 4 Податкового кодексу України.
В пункті 164.1 передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно з пп.165.1.10 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою.
Разом з тим, відповідно до п.164.2 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку серед іншого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), а також інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (пункт 1).
В пункті 2 цього Порядку (із змінами в редакції постанови КМУ №799 від 21.08.2019) визначено, що грошова компенсація виплачується зокрема громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку із змінами в редакції Постановою КМУ №952 від 18.11.2015).
Відповідно до пунктів 4, 5 цього Порядку виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З врахуванням наведеного суд звертає увагу на те, що Порядок №44 визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, у зв`язку з виконанням перерахованими у пункті 1 цього Порядку особами своїх обов`язків під час проходження служби.
У зв`язку з цим суд вважає, що середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача не входить до складу його грошового забезпечення, а є санкцією, мірою відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок при звільненні військовослужбовця, відтак не є виплатою внаслідок виконання обов`язків під час проходження служби.
Обов`язок виплати вказаного середнього грошового забезпечення у відповідача виник не у зв`язку з виконанням позивачем обов`язків військової служби, як це передбачено пунктом 1 Порядку №44, як і право на його виплату він набув не у зв`язку з виконанням обов`язків під час служби (пункт 2 Порядку №44), а через протиправну бездіяльність відповідача, як це встановлено судовим рішенням від 16.02.2021 у справі №300/1706/20, що пов`язана з затримкою розрахунку при звільненні.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
У зв`язку з цим та враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для відшкодування судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.