Справа № 810/5852/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 810/5852/15

адміністративне провадження № К/9901/17422/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «Трансоіл Груп» до Головного управління ДПС у Київській області про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ПП «Трансоіл Груп» (далі - Підприємство) звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, у якому просило зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки особового рахунку ПП «Трансоіл Груп» по податку на прибуток приватних підприємств шляхом відображення сплати податкових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток сум за платіжним дорученням №6463 від 04.09.2015 на суму 77 650 грн, спрямованих на сплату авансового внеску з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області внести зміни до зворотного боку інтегрованої картки платника - ПП «Трансоіл Груп» з податку на прибуток підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) шляхом відображення сплати суми податкового зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року згідно платіжного доручення №6463 від 04.09.2015 року у розмірі 77 650 грн.

У червні 2019 року ГУ ДФС у Київській області звернулося до Київського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначав, що свої позовні вимоги Підприємство обґрунтовувало виконанням свого обов`язку зі сплати податкових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року. Такі доводи підприємства ґрунтувались на подачі до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» платіжного доручення від 04.09.2015 року №6463 на суму 77 650 грн.

У той же час, заявником виявлено, що платіж згідно вказаного платіжного доручення не проведено, що, на його думку, свідчить про те, що позивачем або взагалі не подавалось таке платіжне доручення, або воно було відкликано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, у задоволенні заяви ГУ ДФС у Київській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року відмовлено.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Київській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати, а заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року задовольнити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПП «Трансоіл Груп» у грудні 2015 року звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області з позовом про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним подано уповноваженому банку платіжне доручення про перерахування коштів сплати авансового внеску з податку на прибуток на суму 77 650 грн, яке прийнято банком до виконання, проте з незрозумілих причин останнім не проведено операцію по перерахуванню коштів до бюджету.

Позивач вказував, що неодноразово звертався до банку із листами, в яких просив роз`яснити причини невиконання банком доручення клієнта, проте відповіді не отримав. При цьому, на розрахунковому рахунку позивача у банку як на момент подання платіжного доручення до банку, так і надалі були наявні кошти у сумі 77 650 грн, що підтверджується відповідною довідкою банку.

Позивач вважав, що виконання платником податків обов`язку з перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання, а отже й його сплата, пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано ДПІ у Києво-Святошинського у районі ГУ ДФС у Київській області внести зміни до зворотного боку інтегрованої картки платника - ПП «Трансоіл Груп» з податку на прибуток підприємств (код класифікації доходів бюджету 36292016) з податку на прибуток підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) шляхом відображення сплати суми податкового зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року згідно платіжного доручення №6463 від 04.09.2015 року у розмірі 77 650, грн.

У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року у справі №761/21110/18 задоволено заяву ГУ ДФС у Київській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо обігу коштів на рахунках ПП «Трансоіл Груп» в АТ «Банк «Національні інвестиції». Зобов`язано АТ «Банк «Національні інвестиції» надати ГУ ДФС у Київській області інформацію про наявність та рух коштів по рахунках ПП «Трансоіл Груп» за період з 04.09.2015 року по 19.04.2018 року.

На відповідний запит контролюючого органу про виконання рішення суду у справі №761/21110/18 ПАТ «Банк «Національні інвестиції» листом від 08.05.2019 року (вх. №28231/10 від 13.05.2019 року) надано відомості про рух коштів (виписку) по рахунку № НОМЕР_1 (980) за період з 04.09.2015 року по 19.04.2018 року.

З аналізу наданої банком виписки контролюючим органом зроблено висновок про те, що підприємством з 04.09.2015 року по 15.09.2015 року здійснювались операції по рахунку, проте платіж згідно доручення від 04.09.2015 року №6463 не проведено, що, на думку заявника, свідчить про те, що ПП «Трансоіл Груп» або взагалі не подавалось вказане платіжне доручення, або платіжне доручення було відкликано.

Вважаючи вказану обставину нововиявленою, відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви ГУ ДФС у Київській області про перегляд постанови Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що зазначені відповідачем факти не спростовують висновків суду, викладених у постанові Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року, зокрема, стосовно того, що кошти у сумі 77 650 грн станом на 04.09.2015 року були наявні на банківському рахунку позивача та згідно платіжного доручення від 04.09.2015 року №6463 не були перераховані банком відповідно до призначення платежу.

Надаючи оцінку вказаним висновкам судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Верховного Суду виходить із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПП «Трансоіл Груп» та Акціонерним банком «Національні інвестиції» укладено договір банківського рахунка №6146 від 22.01.2009 року, предметом якого є відкриття Банком поточного (поточних) рахунку (рахунків) у національній та (або) іноземній валюті та здійснення його (їх) розрахункового та касового обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов цього договору.

Відповідно до п.1.2. Договору, банк зобов`язується приймати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.п.2.1.5 п.2.1 Договору, банк бере на себе зобов`язання виконувати доручення Клієнта, що міститься в розрахунковому документі, у такі строки:

- у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу;

- не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов після закінчення операційного часу.

Довідкою, виданою АБ «Національні інвестиції» №121/14-2 від 22.01.2009 року підтверджено, що ПП «Трансоіл Груп» код 36292016 в АБ «Національні інвестиції» відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 /980.

Позивачем, з метою сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року, було надано ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання платіжне доручення №6463 від 04.09.2015 року на суму 77 650 грн.

При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, матеріалами справи підтверджено, що наявна копія платіжного доручення містить відмітку про її отримання банком 04.09.2015 року.

У свою чергу, позивач повідомив контролюючий орган листом №25-14/2902 про сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року згідно платіжного доручення №6463 на суму 77 650 грн, до листа додано копію вказаного платіжного доручення. Даний лист був отриманий відповідачем 07.09.2015 року, що підтверджується відтиском штампу про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Також позивач звертався з листом від 09.09.2015 року №25-14/2941 до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з проханням повідомити про перерахування в бюджет суми авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 в розмірі 77 650 грн, даний лист отриманий банком 10.09.2015 року, що підтверджується відтиском штампу про реєстрацію вхідної кореспонденції, однак відповіді позивач не отримав.

Листом від 21.12.2015 року №25-14/4032 ПП «Трансоіл Груп» звернулось до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» Волощук І.Г. з проханням надати довідку про залишок грошових коштів на рахунку (гривня) станом на 04.09.2015 року, 18.09.2015 року, 21.09.2015 року, 30.09.2015 року, 21.12.2015 року в ПАТ «Банк «Національні інвестиції», із зазначенням номеру розрахункового рахунку.

З наданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» Волощук І.Г. довідки від 14.01.2016 року №329/14 слідує, що станом на 04.09.2015 року залишок коштів на рахунку ПП «Трансоіл Груп» НОМЕР_1/980 складав 77 654,67 грн. У подальшому станом на 18.09.2015 року, 21.09.2015 року, 30.09.2015 року, 21.12.2015 року сума коштів на вказаному рахунку склала 77 651, 87 грн.

Отже, сума грошових коштів на рахунку позивача у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» станом на 04.09.2015 року була достатньою для перерахування до бюджету вказаного у платіжному дорученні від 04.09.2015 року №6463 зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень та жовтень 2015 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ПП «Трансоіл Груп» до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 рік, що підтверджується квитанцією №2 від 27.02.2015 року, реєстраційний номер .

В поданій декларації позивачем розраховано авансовий внесок з податку на прибуток підприємств в розмірі 122 грн, який підлягатиме сплаті щомісячно.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань встановлений ст.54 ПК України, п.54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Абзацом 4 п.57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Відповідно до абз.11 п.57.1 ст.57 ПК України, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

Згідно із абз.12 п.57.1 ст.57 ПК України дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Абзац 14 п.57.1 ст.57 ПК України передбачає, що податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 27.02.2015 року, тобто в межах передбаченого строку, було подано контролюючому органу податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 рік, в якій розраховано авансовий внесок з податку на прибуток підприємств у розмірі 122 грн, який підлягатиме сплаті щомісячно.

Відтак граничним терміном сплати авансового внеску з податку на прибуток за вересень та жовтень 2015 року є останні дні цих місяців, зокрема, 30 вересня та 31 жовтня 2015 року відповідно.

Позивач, не порушуючи терміни сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року, подав 04.09.2015 року до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання платіжне доручення №6463 на суму 77 650 грн із призначенням платежу «авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року».

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначено Законом України від 05.04.2011 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон №2346-III).

Згідно із п.1.30 ст.1 Закону №2346-III платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження (ст.8 Закону №2346-III).

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов`язковою функцією, яку виконує платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону №2346-III).

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що виконання платником податкового обов`язку з перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Таким чином, направлення позивачем до банку, який здійснює розрахункове-касове обслуговування підприємства, належним чином оформленого платіжного доручення на оплату податкових зобов`язань при наявності необхідної кількості коштів на рахунку є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання.

З наявної в матеріалах справи фотокопії платіжного доручення від 04.09.2015 року №6463 судами встановлено, що на ньому міститься відмітка банку про одержання платіжного документу та відсутні будь-які ознаки того, що банком було повернуто дане платіжне доручення без виконання.

Отже, факт направлення позивачем вищевказаного платіжного доручення з належними та допустимими реквізитами свідчить про виконання обов`язку, покладеного на нього законодавцем.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами визначені ст.361 КАС України.

Так, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства, доводів скаржника, викладених в касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що заявником (апелянтом) не наведено нововиявлених обставин, які б спростовували висновки суду, викладених у постанові Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року.

Як зазначено вище, у даному випадку обов`язок платника податку зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств за вересень, жовтень 2015 року вважається виконаним з моменту подання до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання платіжного доручення №6463 від 04.09.2015 року на суму 77 650 грн.

Згідно із п.1 ч.4 ст.368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, №69529/01, §27, 28, ЄСПЛ, 18.11.2004).

Таким чином, колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що лист ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 08.05.2019 року (вх. №28231/10 від 13.05.2019 року), в якому зазначено відомості про рух коштів (виписку) по рахунку № НОМЕР_1 (980) за період з 04.09.2015 року по 19.04.2018 року, не є нововиявленою обставиною в силу закону, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в межах даної справи оцінка доказів судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі яких суди встановили обставини у справі, відповідає правилам оцінки доказів, зокрема правилам оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Встановлення або визнання доведеними обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додаткова перевірка доказів, відповідно до частини другої ст.341 КАС України, знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини третьої ст.343 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає..

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх