Справа № 540/2683/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/2683/21

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

11:20 год., м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

09.08.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря Агаєвої К.А.

представника апелянта П`ятигорця Д.А.

представника позивача Вініченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі форми "Р" від 19.05.2020 № про збільшення грошового зобов`язання за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" на 69 910,51 грн. за податковим зобов`язанням та на 17477,63 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі форми "ПС" від 19.05.2020 № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" на суму 510 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил оподаткування та перевищення обсягу граничного доходу для платників другої групи є необґрунтованими, не відповідають дійсності та не враховують первинну і бухгалтерську документацію, особливості провадження у спірному періоді господарської діяльності. Наведені обставини, а також те, що позивач не був у встановленому порядку повідомлений про проведення перевірки, свідчать про неправомірність рішень відповідача і наявність підстав для їх скасування.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.05.2020 № про збільшення ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" на суму 87388,14 грн.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 19.05.2020 № про нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" на суму 510,00 грн.

Проаналізувавши положення ст.ст. 73, 75, 78, 79 Податкового кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки є, зокрема, направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження та не отримання від платника необхідної інформації. Проаналізувавши представлені відповідачем матеріали та врахувавши заперечення позивача стосовно обізнаності із запитом про надання до перевірки матеріалів, суд першої інстанції дійшов висновку про не підтвердження належними і допустими доказами доведення платнику вимоги про надання матеріалів податкового і бухгалтерського обліку, а вітак і правомірність своїх дій в частині організації заходів податкового контролю.

Разом з цим, виходячи з положень ст. 292 Податкового кодексу України, суд першої інстанції визначив, що у разі виконання суб`єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, робіт за договором комісії, доходом є лише сума його винагороди як комісіонера. Відтак, доходом фізичної особи-підприємця за результатом оспорюваних операцій є відповідно суми 20 976,75 грн. та 4 265,60 грн., а не 466 070,09 грн., як враховано відповідачем під час визначення грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 42, 78, 79 Податкового кодексу України і помилково не враховано, що контролюючим органом дотримано вимоги податкового законодавства та вжито заходів щодо належного повідомлення платника про проведення податкового контролю. Посилаючись на те, що в обов`язок платника покладається, у тому числі добросовісне ставлення до одержання відповідної кореспонденції або повідомлень від податкових органів, апелянт вказує, що повернення кореспонденції з незалежних від органу причин не має наслідком незаконності такої перевірки. Перевірка інформації, що міститься в інформаційних системах контролюючого органу, а також даних податкової декларації платника єдиного податку, свідчила про перевищення суми отриманих доходів платника податків ІІ групи, а відтак давала всі правові підстави для висновків про порушення позивачем ст.ст. 291, 292, 296, 298 Податкового кодексу України та збільшення грошового зобов`язання і застосування штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано, що 08.06.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та видано свідоцтво про державну реєстрацію №0051568.

Основним видом економічної діяльності позивача є - 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

07.06.2019 року Херсонським управлінням Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надіслано ФОП ОСОБА_1 запит №2417/ФОП/21-22-51-13 про надання документальних підтверджень та пояснень стосовно розбіжностей між отриманим доходом відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за 2018 рік та показниками звітів реєстраторів розрахункових операцій.

23.01.2020 року Управління надіслано за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення від 22.01.2020 року №51/21-22-33-06 та копію наказу від 21.01.2020 року №93 про проведення з 26.02.2020 року документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків тривалістю 3 робочих днів.

У період з 26.02.2020 року по 28.02.2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено позапланову документальну невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 06.03.2020 року №210/21-22-33-06/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем:

абз. 2 п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України в частині не нарахування та не сплати до бюджету єдиного податку за 2018 рік у розмірі 69 910,51 грн.;

п. 121.1 ст. 121, пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України в частині незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 ПК України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках передбачених ПК України за 2018 рік;

п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України в частині не подання платником податків до Головного управління ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонського управління, Херсонської ДПІ повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП за перевіряємий період.

На підставі виявлених порушень відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 19.05.2020 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб за основним платежем у розмірі 69910,51 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 17477,63 грн.; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по єдиному податку з фізичних осіб на суму 510 грн.

Не погоджуючись із визначенням грошових зобов`язань та застосуванням санкцій, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість дій і рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

За правилами п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин, зокрема, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Відповідно до п.п. 78.1.1, п.п. 781.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наявності хоча б однієї з таких підстав:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені сттатею 79 ПК України.

Згідно із п.п. 79.1, 79.2, 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Правильно проаналізувавши наведені положення податкового законодавства, судом першої інстанції вірно визначено, що обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки є, зокрема, направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження та не отримання від платника необхідної інформації.

Разом з цим, здійснюючи розгяд справи з дотриманням норм адміністративного процесуального законодавства, судом першої інстанції вірно враховано, що позивач заперечує обізнаність про організацію заходів контролю, у тому числі щодо надання на вимогу контролюючого органу матеріалів, у зв`язку із чим у відповідача в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України виникає обов`язок довести правомірність своїх дій і рішень.

Правильно аналізуючи представлені відповідачем матеріали, судом першої інстанції також вірно враховано, що за податковою адресою позивача ( АДРЕСА_1 ), податковим органом надіслано:

23.01.2020 року відправлення №490, в якому містилось повідомлення про проведення перевірки від 22.01.2020 року №51/21-22-33-06 та наказ від 22.01.2020 року №99 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )" повернуто до відповідача з відміткою від 02.03.2020 року "за закінченням терміну зберігання";

30.03.2020 року відправлення №655, в якому містився акт перевірки від 06.03.2020 року №210/21-22-33-06/ НОМЕР_1 - повернуто до відповідача з відміткою від 04.05.2020 року "за закінченням терміну зберігання";

20.05.2020 року відправлення №478, в якому містились податкові повідомлення-рішення від 19.05.2020 року №, № - повернуто до відповідача з відміткою від 22.06.2020 року "за закінченням терміну зберігання".

На вимогу суду відповідачем не представлено для огляду оригіналу поштового конверту з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення чи інші докази, які підтверджують надіслання ФОП ОСОБА_1 запиту від 07.06.2019 року №2417/ФОП/21-22-51-13 про надання документальних підтверджень та пояснень щодо розбіжностей між отриманим доходом відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за 2018 рік та показниками звітів реєстраторів розрахункових операцій.

Представлена під час апеляційного розгляду копія поштового конверту із відміткою від 01.07.2019 року «за закінченням терміну зберігання» не підтверджує факт надсилання запиту позивачу та неможливість його вручення за податковою адресою платника з незалежних від органу контролю причин. Будь-яких даних, щоб ідентифікували вміст поштового відправлення, ці матеріали не містять, а значний проміжок часу від оформлення запиту (07.06.2019 року) та надсилання вказаного конверту (20.06.2019 року згідно відповідних відміток) не дає можливості упевнитись про направлення саме спірної вимоги про надання матеріалів податкового і бухгалтерського обліку.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про не підтвердження відповідачем фактичного надіслання на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 запиту від 07.06.2019 року №2417/ФОП/21-22-51-13.

Разом з цим, за змістом ст. 292 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком для платників єдиного податку третьої групи є дохід.

Доходом платника єдиного податку згідно із п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно із п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Таким чином, у разі виконання суб`єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, робіт за договором комісії, доходом є лише сума його винагороди як комісіонера.

Вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції вірно враховано, що 03.01.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (Комітент) та ФОП ОСОБА_1 (Комісіонер) укладений договір комісії №1, відповідно до п. 1.1 якого Комісіонер - ФОП ОСОБА_1 , зобов`язався за дорученням Комітента - ФОП ОСОБА_2 , від свого імені за плату (винагороду), але за рахунок Комітента, укласти договори щодо роздрібного продажу (реалізації) продукції, пе редбаченої Договором та додатками до нього.

Згідно із п.1.2 договору комісії №1 від 03.01.2018 року конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, а також умови та вказівки Комітента щодо передачі продукції Комісіонеру наведено у додатках до даного договору, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно додатків до договору комісії №1 від 03.01.2018 року - актів приймання- передачі №1 від 03.01.2018 року (на суму 3842 грн.), №2 від 01.04.2018 року (на суму 6376 грн.), №3 від 01.05.2018 року (на суму 14 065 грн.), №4 від 01.06.2018 року (на суму 378 грн.), №5 від 26.07.2018 року (повернення продукції на суму 3 302 грн.), №6 від 01.08.2018 року (на суму 260 747 грн.), №7 від 30.08.2018 року (на суму 75 765 грн.), №8 від 30.09.2018 року (на суму 61645 грн.) - ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року отримав від ФОП ОСОБА_2 за договором комісії №1 від 03.01.2018 року продукції (мобільні телефони, мобільні термінали стільникового зв`язку, планшети, комп`ютерну техніку та аксесуарів до них) на загальну суму 419 516 грн.

Згідно умов п. 5.1, п. 5.2 договору комісії №1 від 03.01.2018 року комісійна винагорода Комісіонера за виконання доручення за даним договором становить 5% від договірної вартості реалізованої комісіонером продукції, визначеної в обопільно підписаних актах приймання-передачі; зазначена у п. 5.1 договору комісійна винагорода сплачується комітентом комісіонеру шляхом утримання останнім належної йому суми з грошових коштів, які надійшли до Комісіонера від реалізації продукції комітента за договорами купівлі-продажу продукції із третіми особами - покупцями продукції.

Згідно умов п. 5.4, п. 8.2 договору комісії №1 від 03.01.2018 року грошові кошти, отримані комісіонером від продажу продукції Комітента, переданої на умовах даного договору, не є доходом комісіонера, за винятком отриманої комісійної винагороди, отриманої на підставі умов даного Договору.

Доручення комітента, ФОП ОСОБА_2 , за договором комісії №1 від 03.01.2018 року, з реалізації переданої продукції (згідно переліку за актами приймання-передачі) виконано ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується звітами комісіонера, погодженими комітентом, №1 від 31.01.2018 року, №2 від 30.04.2018 року, №3 від 31.05.2018 року, №4 від 30.06.2018 року, №5 від 30.07.2018 року (повернення вибракованого товару), №6 від 31.08.2018 року, №7 від 01.10.2018 року, №8 від 31.10.2018 року.

Отже, ФОП ОСОБА_1 реалізувано третім особам продукцію, отриману за договором комісії від 03.01.2018 року за №1, на загальну суму 419 516 грн., з яких отримав комісійну винагороду на суму 20976,75 грн. Залишок суми в розмірі 398 539,25 грн. сплачено комітенту - ФОП ОСОБА_2

01.10.2018 між ФОП ОСОБА_3 (Комітент) та ФОП ОСОБА_1 (Комісіонер), укладений договір комісії №2 від 01.10.2018 року, відповідно до п. 1.1 якого Комісіонер - ФОП ОСОБА_1 , зобов`язався за дорученням Комітента - ФОП ОСОБА_3 , від свого імені за плату (винагороду), але за рахунок Комітента, укласти договори щодо роздрібного продажу (реалізації) продукції, передбаченої Договором та додатками до нього.

Згідно із п. 1.2 договору комісії №2 від 01.10.2018 року, конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, а також умови та вказівки Комітента щодо передачі продукції Комісіонеру (позивачу у справі) наведено у додатках до даного договору, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно додатку до договору комісії №2 від 01.10.2018 року, ФОП ОСОБА_1 в жовтні 2018 року отримав від ФОП ОСОБА_3 за договором комісії №2 від 01.10.2018 року продукції (мобільні телефони, мобільні термінали стільникового зв`язку, планшети) на загальну суму 85 311,50 грн.

За змістом п. 5.1, п. 5.2 договору комісії №2 від 01.10.2018 року комісійна винагорода ФОП ОСОБА_1 за виконання доручення за даним договором становить 5% від договірної вартості реалізованої комісіонером продукції, визначеної в обопільно підписаних актах приймання-передачі; зазначена у п. 5.1 договору комісійна винагорода сплачується комітентом комісіонеру шляхом утримання останнім належної йому суми з грошових коштів, які надійшли до Комісіонера від реалізації продукції комітента за договорами купівлі-продажу продукції із третіми особами - покупцями продукції.

Відповідно до п. 5.4, п. 8.2 договору комісії №2 від 01.10.2018 року грошові кошти, отримані Комісіонером від продажу продукції Комітента, переданої на умовах даного договору, не є доходом Комісіонера, за винятком отриманої комісійної винагороди, отриманої на підставі умов даного Договору.

В подальшому ФОП ОСОБА_1 реалізувано третім особам продукцію, отриману за договором комісії від 01.10.2018 року за №2, на загальну суму 85 311,50 грн., з яких отримав комісійної винагороди на суму 4 265,60 грн. Залишок суми в розмірі 81 045,90 грн. сплачено комітенту - ФОП ОСОБА_3 .

З огляду на те, що відповідно до положень ст. 292 Податкового кодексу України доходом ФОП ОСОБА_1 за вказаними договорами комісії фактично є суми 20 976,75 грн. та 4 265,60 грн., а не 466 070,09 грн., як встановлено під час перевірки, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про не доведеність відповідачем обсгрунтованості своїх висновків про перевищення платником у спірному періоді обсягу граничного доходу для платників другої групи, а відтак і правомірність визначення грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.12.2021 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло