Справа № 640/30625/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м. Київ № 640/30625/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною бездіяльність, визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить (з урахування уточненої позовної заяви, яка 11.11.2021 надійшла через канцелярію суду):

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження №36793967;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження №36793967 від 20.02.2013;

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. по складанню акту опису й арешту майна від 26.05.2014 у виконавчому провадженні №36793967;

- визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гусєвої Я.А. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що у державного виконавця були відсутні законодавчо мотивовані підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №36793967 від 20.02.2013, з огляду на те, що виконавчий документ не містив усіх обов`язкових реквізитів, а саме: РНОКПП боржника (позивача), з урахуванням того, що до виконавчого листа не долучено опису майна боржника. Також, за твердженням представника позивача, ОСОБА_1 не повідомлено про відкриття виконавчого провадження №36793967, а квартира АДРЕСА_1 , яка передана на реалізацію у межах спірного виконавчого провадження, є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбана у період перебування ОСОБА_1 у шлюбі з колишнім чоловіком - ОСОБА_2 . Крім того, у позовній заяві наголошено на тому, що акт опису й арешту майна від 26.05.2014 складено без здійснення огляду та опису квартири, вказаний акт не містить місця його складання, останній складено за відсутності боржника та однієї з осіб, перелік яких наведено у п. 5.6.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5. Як наслідок, представником позивача вказано, що на цій підставі оцінка квартири є недійсною, а використаний під час оцінювання підхід - порівняльний - не ґрунтується на об`єктивних даних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2021 відкрито провадження у справі, поновлено позивачу строк звернення до суду, призначено судове засідання у справі, встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву, а також витребувано від останнього копії матеріалів спірного виконавчого провадження.

У призначене судове засідання з`явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника у призначене судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про врученням поштового відправлення. Крім того, 06.12.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, а представником позивача заявлено клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

З огляду на ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України, судом ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

02.12.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про правомірність оскаржуваних постанови, дій та бездіяльності, з огляду на те, що з матеріалів виконавчого провадження не вбачається того, що ОСОБА_1 у період з 2012 по 2020 роки мала намір ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження щодо себе, чи добровільно виконати судове рішення у справі №2604/5198/2012. Відтак, за твердженням представника відповідача, позивач за 7 років могла та повинна була дізнатися про виконавче провадження щодо себе, що свідчить про порушення нею 10-ти денного строку на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС у виконавчому провадженні №36793967. У той же час, як наголошено у відзиві, головним державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клименко Р.В. направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2013 для виконання та відома, що підтверджується супровідним листом від 20.02.2013 №276/13. Проте, згідно з номенклатурою справ Відділу за 2013 рік, строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік, у зв`язку чим неможливо надати підтвердження про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника. При цьому, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визначення неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця. Натомість, за твердженням представника відповідача, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних з скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Водночас, скаржником не проводилася альтернативна оцінка чи рецензування звіту про оцінку майна, як і не вчинено жодних дій щодо об`єктивності оцінки чи встановлення середньоринкових цін на аналогічні квартири, не було залучено експертів, суб`єктів оціночної діяльності, представників Кабінету Міністрів України чи Фонду державного майна України, а тому твердження про заниження вартості є безпідставними. Крім того, відповідно до п. 10 ч. ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі конфіскації. Отже, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для позивача, оскільки квартира, щодо якої проводилася оцінка підлягала примусовому безоплатному вилученні у власність держави на підставі судового рішення про конфіскацію усього майна, яке є власністю скаржника, а оцінка, проведена у рамках виконавчого провадження №36793967 жодним чином не вплинула і не могла вплинути на права та інтереси останньої.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, державним виконавцем Клименком Р.В. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №1/2604/449/2012, виданого 24.12.2012 Дніпровським районним судом м. Києва, згідно з яким, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_1 остаточне покарання - шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яка є її власністю, винесено постанову про відкриття провадження від 20.03.2013 (ВП №36793967).

У межах виконавчого провадження №36793967 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. складено акт опису й арешту майна від 26.05.2014, згідно з яким описано і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, кухні, коридору, сумісного санвузла.

Постановами державних виконавців від 16.05.2017, від 03.08.2017 та від 28.06.2019, враховуючи складання акту опису та арешту майна від 26.05.2014, а саме: квартири АДРЕСА_1 , постановлено призначити суб`єкта оціночної діяльності та надано такому суб`єкту строк для надання експертної оцінки.

На підставі викладеного, оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» складено звіт про оцінку від 15.08.2019.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 18.11.2019 №446069, переможцем торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 визнано ОСОБА_3 за ціною продажу 467 777,00 грн.

Відповідно до розпорядження від 27.11.2019 №36793967, грошові кошти у сумі 444 388,20 грн., що надійшли 26.11.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №1/2604/449/2012, виданого 24.12.2012 Дніпровським районним судом м. Києва, згідно з яким, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_1 остаточне покарання - шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яка є її власністю, перераховано 443 388,20 грн. на користь УДКСУ у Дніпровському районі ГУ ДКСУ у м. Києві (на виконання виконавчого листа) та 1 000,00 грн. (витрат виконавчого провадження) на розрахунковий рахунок у Державній казначейській службі м. Києва.

Як наслідок, державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєвою Я.А. винесено постанову від 20.12.2019, якою виконавче провадження №36793967 постановлено закінчити, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, суд одразу звертає увагу на необґрунтованість тверджень представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, з матеріалами виконавчого провадження представник позивача ознайомився у жовтні 2020 року, після чого звернувся до суду цивільної юрисдикції з аналогічним позовом, у межах чого закрито провадження у справі, внаслідок чого, з дотриманням строку звернувся із даним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХIV у редакції, чинній станом на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

У виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У силу ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі 1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відсутність такого реквізиту виконавчого документа як індивідуальний ідентифікаційний номер боржника не є безумовною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Зокрема, як вбачається з виконавчого листа №1/2604/449/2012, виданого 24.12.2012 Дніпровським районним судом м. Києва, останній був пред`явлений до виконання у встановлені законом строки та будь-яких інших підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не вбачається, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів.

У той же час, відсутність копії опису майна боржника сама по собі не є законодавчо мотивованою підставою для відмови у відкритті провадження, у силу положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як наслідок, суд виходить з правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження №36793967 від 20.02.2013, винесеної у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, за твердженням представника позивача, ОСОБА_1 не повідомлено про відкриття виконавчого провадження №36793967.

У свою чергу, з наявних у матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2013 направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що відповідає адресі позивача, зазначеній у позовній заяві, згідно із супровідним листом від 20.02.2013 №276/16.

При цьому, 01.08.2013 на адресу начальника відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від адвоката Сергієнка Ю.В., який діє в інтересах і за дорученням ОСОБА_1, надійшов адвокатський запит від 01.08.2013, в якому зокрема, зазначено про обізнаність останнього, як представника позивача, про видання та направлення Дніпровським районним судом м. Києва до ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві виконавчого листа про конфіскацію майна, що є власністю ОСОБА_1 .

З огляду на викладене вбачається, що станом на 01.08.2013, незважаючи на відсутність доказів отримання позивачем примірника постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу було або повинно було бути відомо про відкриття спірного виконавчого провадження.

На додаток, суд звертає увагу на твердження представника відповідача про те, що згідно з номенклатурою справ Відділу за 2013 рік, строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік, у зв`язку чим неможливо надати підтвердження про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника.

Відтак, суд не вбачає протиправної бездіяльності державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження №36793967.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 5.6.6. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 (надалі - Інструкція у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту майна (додатки 21, 21-1). Перший примірник акта опису й арешту майна (додаток 21) складається з використанням бланка документів виконавчого провадження, для інших примірників (додаток 21-1) використовуються бланки для копій документів виконавчого провадження.

В акті опису і арешту повинні бути вказані: час і місце складання акта; назва органу державної виконавчої служби, в якому працює державний виконавець, а також прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця та осіб, що були присутні при складанні акта із зазначенням їх процесуального стану; назва органу чи посадової особи, якими виданий виконавчий документ, що підлягає виконанню, його резолютивна частина; назва стягувача та боржника; назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем, учасниками акта опису й опечатуються печаткою відповідного органу державної виконавчої служби; оцінка кожного внесеного в акт предмета і загальна вартість усього майна; якщо проводилось опечатування предмета - які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; строк, після закінчення якого майно може бути передане для реалізації; назва особи, якій передане майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її адреса; відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та матеріальну відповідальність за його розтрату, відчуження, утаювання або підміну; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при опису і розпорядження за ним державного виконавця.

Акт опису й арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, іншими особами, які були присутні при накладенні арешту на майно. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Акт опису і арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий - видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця.

Згідно з п. 5.6.9 Інструкції, відсутність боржника не може бути перешкодою для проведення опису майна. У таких випадках опис майна громадян здійснюється в присутності його представника, одного з повнолітніх членів сім`ї боржника, а за їх відсутності - за участю представника житлово-експлуатаційної організації або представника органів державної влади та місцевого самоврядування (при цьому державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису й арешту майна боржнику). Опис майна боржника - юридичної особи здійснюється у присутності представника боржника.

При наявності рішення суду державний виконавець вправі примусово проникнути до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Так, зі змісту акту опису й арешту майна від 26.05.2014, копія якого наявна у матеріалах справи, вбачається, що останній містить зазначення місця складання останнього: « АДРЕСА_1 ». Натомість, даний акт складено державним виконавцем Макаренко С.В. за присутності двох понятих, а також за відсутності боржника, його представника, одного з повнолітніх членів сім`ї боржника, представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування, що свідчить про порушення п. 5.6.9 Інструкції.

Отже, суд вказує про протиправність дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. щодо незалучення при складанні акту опису й арешту майна від 26.05.2014 у виконавчому провадженні №36793967 представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування.

Натомість, доказів того, що квартира АДРЕСА_1 , яка передана на реалізацію у межах спірного виконавчого провадження, є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбана у період перебування ОСОБА_1 у шлюбі з колишнім чоловіком - ОСОБА_2 , - наявними у матеріалах справи доказами не підтверджена, з урахуванням того, що згідно з відомостями Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (лист від 18.04.2014 №32469 (И-2014)) та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, єдиним власником вказаної квартир є ОСОБА_1 .

Суд також погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що позивачем не проводилася альтернативна оцінка чи рецензування звіту про оцінку майна, як і не вчинено жодних дій щодо об`єктивності оцінки чи встановлення середньоринкових цін на аналогічні квартири, не було залучено експертів, суб`єктів оціночної діяльності, а тому твердження про заниження вартості є безпідставними, з огляду на що, суд відхиляє останні.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. щодо незалучення при складанні акту опису й арешту майна від 26.05.2014 у виконавчому провадженні №36793967 представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування. В іншій частині позовних вимог суд дійшов до висновку про відмову в їхньому задоволенні.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З наявних у матеріалах справи квитанції про сплату від 22.10.2021 №85911 та від 09.11.2021 №91201 вбачається, що позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 816,00 грн., відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, присудженню на користь останнього підлягають судові витрати у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 268-269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. щодо незалучення при складанні акту опису й арешту майна від 26.05.2014 у виконавчому провадженні №36793967 представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 454,00 грн. (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 02002, місто Київ, вул. Сверстюка Євгена, будинок 15).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок