Справа № 640/9172/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9172/21
УХВАЛА

17 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Поляновській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Київській області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян "БАТУР" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України від 26 листопада 2020 року № 33589/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області податкові повідомлення-рішення від 15 вересня 2020 року № 002880402 та від 15 вересня 2020 року № 002890402.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ДПС у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ДПС України звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Державної податкової служби у Київській області про закриття провадження у справі. Вказане клопотання обгрунтовано тим, що стосовно ПОГ «Батур» відкрито провадження у справі про банкрутство та посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/2030/19, відповідно до якої спори, в яких стороною виступають боржник та суб`єкт владних повноважень щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу, віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Київській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка підприємства об`єднання громадян «БАТУР» з питання правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 379 089 грн. відповідно до податкової декларації з ПДВ за травень 2020 року (вх. від 22.06.2020 року за № ), заявленої до бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку, за результатами якої складено акт від 11 серпня 2020 року № 235/26-15-05-01-06/34191239.

За висновком контролюючого органу у результаті проведеної перевірки було встановлено порушення ПОГ «БАТУР» п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4 п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації) у сумі податку на додану вартість 173 055,00 грн.

На підставі вказаних висновків Акту перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення:

№ від 15 вересня 2020 року про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 173 055 грн.;

№ 002880402 від 15 вересня 2020 року про відмову у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на суму 1 379 089 грн.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначене Конвенцією поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Суди повинні керуватися принципом визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета судами різних юрисдикцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з приписами частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, згідно з частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

При цьому, згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано ПК України.

Разом з тим відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ, прийнятим відповідно до Закону України від 18 жовтня 2018 року № 2597-VІІІ та введеним в дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо). Отже, КУзПБ у порівнянні з попереднім процесуальним законом розширив свою дію щодо суб`єктів, які підпадають під його регулювання (неплатоспроможних фізичних осіб), що зумовило розгляд у господарському суді спорів про неплатоспроможність фізичних осіб, незалежно від того, чи займаються вони підприємницькою діяльністю.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів -приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Зокрема, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство наступає строк виконання всіх зобов`язань боржника, що має наслідком обов`язок усіх конкурсних (забезпечених) кредиторів пред`явити вимоги до боржника, а їх задоволення може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом; провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню (частини чотирнадцята, сімнадцята статті 39 КУзПБ); активи боржника, що перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень (частина десята статті 41 КУзПБ).

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1993/21 за заявою ФОП ОСОБА_1 до боржника ПОГ «Батур» про банкрутство, провадження у якій відкрито ухвалою суду від 10 серпня 2021 року.

У постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що ініціювання поза справою про банкрутство, у межах якої суд розглядає спори про розмір грошових вимог до боржника, ще однієї справи в суді іншої юрисдикції стосовно наявності (відсутності) податкового боргу, визначеного у податковому повідомленні-рішенні, є неефективним як для захисту прав кредитора, так і для захисту прав боржника. Одночасний розгляд в судах різної юрисдикції спорів, судові рішення у яких впливають на визначення розміру грошових вимог до боржника, може зумовлювати необхідність зупинення провадження у справі про банкрутство цього боржника, що прямо забороняє КУзПБ. Крім того, такий одночасний розгляд може ускладнити формування реєстру вимог кредиторів через необхідність перегляду за нововиявленими обставинами у справі про банкрутство відповідних судових рішень про результат розгляду спірних вимог кредитора. Саме тому процедура розгляду спору щодо оскарження податкового повідомлення-рішення є ефективним способом захисту прав боржника у спорі з уповноваженим державою органом щодо розміру спірної заборгованості такого органу та здійснюється у межах процедури банкрутства відповідного боржника.

Разом з тим, судова колегія підкреслює, що спір у справі даній справі виник у зв`язку з оскарженням ПОГ «Батур» у квітні 2021 року податкових повідомлень-рішень від 15 вересня 2020 року № 002880402 та № 002890402. Позовні вимоги заявлено до відкриття ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року року відносно позивача провадження у справі № 908/1993/21 про банкрутство ПОГ «Батур». Крім того, колегія суддів наголошує на відсутності відкритих проваджень про банкрутство ПОГ «Батур» на момент прийняття рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року.

З огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство з 10 серпня 2021 року підвідомчість цього спору, який виник у квітні 2020 року, не слід визначати із застосуванням положень статті 7 КУзПБ та відсутні правові підстави вважати, що розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство ПОГ «Батур».

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав та необхідності закритті провадження у даній справі з підстав, вказаних ГУ ДПС у Київській області у поданому до суду клопотанні.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 236, 238, 325 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Київській області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян "БАТУР" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов