Справа № 520/23439/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2021 року № 520/23439/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61024, ), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61024, м. Харків, вул. Студентська, 5 Код ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною постанови, в якому просить суд:

- визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2021 у виконавчому провадженні № 65534924 протиправною та нечинною з моменту прийняття;

- зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити виконавче провадження № 65534924.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 520/11821/2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, розмір якої обчислений з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 14.08.2020 №11/1260, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалою судді від 22.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження ВП № 65534924.

Ухвалу судді від 22.11.2021 було направлено відповідачу та третій особі засобами електронного зв`язку, та отримано останніми 23.11.2021, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до кабінету Електронного Суду.

Ухвалою суду від 30.11.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61024, м. Харків, вул. Студентська, 5, ), розпочато розгляд справи спочатку.

Відповідач Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) - правом подання відзиву не скористався.

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - не погодився з позовними вимогами, направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень проти заявлених вимог зазначив, що згідно виконавчого листа № 520/11821/2020 боржника було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, розмір якої обчислений з грошового забезпечення, визначеного АДПС в довідці від 14.08.2020 № 11/1260, та прийняти відповідне рішення. 07.09.2021 ГУПФУ в Харківській області повідомило листом № 2000-0309-6/111553 від 02.09.2021, що на виконання рішення суду прийнято рішення від 11.05.2021 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії за вислугу років. Таким чином, боржник повторно розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії та прийняв відповідне рішення. З огляду на вказане, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв в межах наданих повноважень. Відповідачем також 03.12.2021 було надано до суду копії доказів, що були витребувані судом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - правом подання пояснень не скористалась.

Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів надіслання відповідачу та третій особі копій ухвал суду від 22.11.2021 про відкриття провадження у справі, від 30.11.2021 про залучення співвідповідача та позовної заяви з додатками через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 23.11.2021, від 01.12.2021, суд вважає відповідачів та третю особу належним чином повідомленими про відкриття провадження у справі та про зміст та мотиви поданого позову.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 520/11821/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі, обчисленого з грошового забезпечення визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 14.08.2020 №11/1260 з 01.04.2019;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, розмір якої обчислений з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 14.08.2020 №1 1/1260, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В силу ст. 255 КАС України зазначене рішення суду набрало законної сили 11.02.2021.

Харківський окружний адміністративний суд 30.03.2021 року видав виконавчий лист по справі № 520/11821/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, який стягувачем був пред`явлений для примусового виконання до відповідача.

Державним виконавцем 24.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65534924.

Боржником на виконання рішення суду 11.05.2021 прийнято рішення «Про розгляд заяви ОСОБА_1 , щодо перерахунку пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

У зв`язку з надходженням вказаного рішення до органу державної виконавчої служби державним виконавцем 23.10.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки не досягнуто мети його прийняття, його права як стягувача не є відновленими, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з приписами ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону № 1404-VIII.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії та міра відповідальності за невиконання рішення зобов`язального характеру, а також повноваження та обов`язки державного виконавця щодо ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, перевірки виконання рішення боржником.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту прийнятого Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області рішення, при повторному розгляді заяви позивача не враховані висновки суду проте, що у останнього виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01.04.2019 у зв`язку з отриманням довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України в довідці від 14.08.2020 №11/1260.

Натомість в якості підстави для відмови зазначено відсутність підстав для перерахунку пенсії.

В той же час, вказаній підставі було надано оцінку в Рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 520/11821/2020, яке залишено в силі Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2021. Так, суд дійшов висновку, що у відповідача (боржника у виконавчому провадженні) у зв`язку з направленням на його адресу від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки від 14.08.2020 року № 11/1260 про грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 виник обов`язок проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019.

Як вбачається зі спірної постанови та матеріалів справи, прийняття боржником рішення від 11.05.2021 за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 , щодо перерахунку пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було розцінене державним виконавцем як виконання рішення в повному обсязі, у зв`язку з чим державним виконавцем 23.10.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65534924 відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII - у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду.

У справі що розглядається, державним виконавцем невірно надано оцінку повноті виконання рішення, та не враховано, що боржником здійснено розгляд заяви позивача без врахуванням висновків суду, в той час, як резолютивною частиною рішення у справі № 520/11821/2020 було покладено зобов`язання здійснити повторний розгляд саме з урахуванням висновків суду, зроблених у мотивувальній частині рішення.

Суд зазначає, що судове рішення за своєю структурою є єдиним документом та підлягає виконанню в повному обсязі, в тому числі з урахуванням висновків, розрахунків, та інших доводів, зазначених судом в рішенні, в тому числі в мотивувальній його частині.

З огляду на вказане, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження № 65534924 від 23.01.2021 не може бути визнана судом обґрунтованою, не доводить ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення державним виконавцем виконавчих дій, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд враховує, що, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця рішення суду залишилось не виконаним, а права позивача на завершення процедури судового захисту можуть бути відновлені виключно у спосіб скасування постанови про закінчення виконавчого провадження для реалізації основних завдань виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника (п.7); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п.10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п.22).

Відповідно до ст. 41 Закону № 1404-VIII у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження у державного виконавця виникає обов`язок щодо вчинення дій з примусового виконання відповідного виконавчого документу.

Відтак, обов`язок виконавця поновити виконавче провадження у зв`язку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження, встановлений безпосередньо законом та підлягає виконанню останнім в силу ст. 19 Конституції України, з огляду на що додаткове покладення судом на відповідача зобов`язань з поновлення виконавчого провадження не є обґрунтованим та доцільним.

Суд зазначає, що спірну постанову було винесено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відтак, в задоволенні позовних вимог до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належить відмовити.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 271, 272, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.10.2021 про закінчення виконавчого провадження № 65534924.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 10.12.2021.

Суддя Білова О.В.