Справа № 520/15892/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

10 грудня 2021 року № 520/15892/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про винесення додаткового рішення щодо судових витрат по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Зміївської міської ради (вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Харківська область, 63404, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії Зміївської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17 червня 2021 року. Зобов`язано Зміївську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 червня 2021 року з прийняттям відповідного рішення про задоволення або відмову в задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Зміївської міської ради (вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Харківська область, 63404, ) судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

02.12.2021 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити питання розподілу судових витрат в частині витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

За результатами розгляду справи судом не ухвалено рішення щодо розподілу судових витрат в частині витрат на правничу допомогу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що докази надання правничої допомоги будуть надані суду у строки, передбачені чинним законодавством України.

Позивач просить суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Заяву подано через відділення поштового зв`язку в п`ятиденний строк з моменту ухвалення рішення.

На підтвердження витрат позивачем надано до матеріалів справи копії Договору про надання правничої допомоги № 12-lagutin від 31 серпня 2021 року, Додаткової угоди №1 від 24.09.2021, акту від 30.11.2021, довіреності від 02.02.2021.

Відповідно до п. 1.2. Договору безпосередній зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) Клієнта, в тому числі шляхом подання відповідних процесуальних документів (п. 1.1. Договору), в суді всіх інстанцій у справі № 520/15892/21 за позовом ОСОБА_1 до Зміївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчиняти певні дії.

При цьому, згідно п. 3.1. Договору передбачено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін.

Пунктом 4.1 договору передбачено, зокрема, що він розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникли між Сторонам з 18 серпня 2021.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 24.09.2021 до вказаного договору, Сторонами узгоджено те, що вартість послуг становить та складається з наступного:

- попереднє опрацювання матеріалів наданих Клієнтом та консультування щодо доцільності або недоцільності звернення до суду з позовною заявою (вартість є фіксованою та перегляду не підлягає) - 1000,00 грн;

- підготовка позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (вартість є фіксованою та перегляду не підлягає) - 3500,00 грн;

- аналіз відзиву Відповідача та підготовка і направлення до Харківського окружного адміністративного суду відповіді на відзив (в разі подання Відзиву Відповідачем та направлення Відповіді Позивачем) - 1500,00 грн.;

- премія (гонорар успіху), в разі задоволення позовної заяви - 1000,00 грн.;

- представництво інтересів у суді (за одне судове засідання) в разі здійснення фактичного представництва - 500,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди, Адвокат та Позивач погодили те, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку - 100% вартості послуги сплачується протягом 90 (дев`яноста) календарних днів після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Згідно з п. 7.1. Додаткової угоди, Адвокат та Позивач погодили те, що правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами.

Адвокатом і Позивачем 30 листопада 2021 року підписаний Акт про прийняття-передачі наданої правової допомоги (надалі - Акт). При цьому, Сторони узгодили те, що вартість послуг становить 7000,00 грн., яка сплачується ОСОБА_1 в порядку та у строки, узгоджені Сторонами в Додатковій угоді.

Надаючи оцінку обґрунтованості поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з таких нормативних приписів.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 2-5 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказані висновки також наведені у Постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про те, що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що адвокатом не наведено причинно-наслідкового зв`язку між тим, яким чином вказані в акті дії адвоката з попереднього опрацювання матеріалів, наданих Клієнтом, та консультування щодо доцільності або недоцільності звернення до суду з позовною заявою пов`язані та вплинули на хід розгляду справи, зокрема, включаючи підготовку до її розгляду та збір доказів.

Відтак, з урахуванням викладеного, зазначену вище послугу не можна вважати неминучою та такою, що пов`язана та вплинула на хід розгляду справи, а відтак заявлення вказаних витрат до відшкодування (1000 грн) не є обґрунтованим.

Щодо заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу в частині премії (гонорар успіху), в разі задоволення позовної заяви (1000 грн), суд зазначає наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат.

З урахуванням наведеного вище Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, щодо сплати адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є такими, що можуть бути стягнуті за рахунок відповідача.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, зміст та обсяг наданих адвокатом послуг.

Відтак, суд вважає обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241-247, 252, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення, яким заяву позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Зміївської міської ради (вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Харківська область, 63404, ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 10.12.2021.

Суддя Білова О.В.