Справа № 460/12653/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2021 року м. Рівне №460/12653/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник Шпак А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо неприйняття рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка) та зобов`язання Рівненської міської ради рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка).

За змістом позовної заяви позивач вказує, що ним було подано клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована в адміністративно-територіальних межах населеного пункту м. Рівного, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Рівненської міської ради. Листом Рівненської міської ради від 27.07.2021 № 01-11/597 позивача повідомлено про те, що на сесії Рівненської міської ради 22.07.2021 проект рішення міської ради "Про надання дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка)", не набрав достатньої кількості голосів для ухвалення. Позивач зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем не прийнято рішення за результатами розгляду його заяви. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права, свободи та законні інтереси, встановлені нормами Конституції та чинного законодавства України. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що проєкт рішення "Про надання дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка)" вносився до порядку денного сесії Рівненської міської ради 22.07.2021 та ставився на голосування, проте не набрав необхідної кількості голосів на підтримку, а тому вважається відхиленим. Вказав, що визнання протиправною бездіяльності мало б місце лише у разі, коли відповідач не вчиняв би жодних дій, які належать до його повноважень. Відповідач вказує, що недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. З таких підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 10.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/12653/21; ухвалено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 07.10.2021.

В підготовчому засіданні 07.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 09.11.2021.

Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 09.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши заяви по суті та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

29.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовно площею 0,10 га, яка розташована на території Рівненської області в адміністративно-територіальних межах міста Рівне, Рівненської міської ради.

Листом від 27.07.2021 №01-11/597 Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Рівненської міської ради позивача повідомлено про те, що на сесії Рівненської міської ради 22.07.2021 проєкт рішення міської ради "Про надання дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка)", не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення. Відповідно до пункту 28.1.1 Регламенту Рівненської міської ради, проєкт рішення, який не набрав необхідної кількості голосів на підтримку, вважається відхиленим.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в передбачені законом порядку та строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на третьому пленарному засіданні другої сесії Рівненської міської ради за результатами розгляду проекту рішення міської ради "Про надання дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка)" та голосування, він не набрав необхідної кількості голосів на підтримку, а тому відповідно до пункту 28.1 Регламенту Рівненської міської ради вважається відхиленим.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належним чином оформленого рішення Рівненської міської ради щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто розгляд клопотання (заяви) заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

В той же час, Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду клопотань громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення конкретної земельної ділянки зобов`язаний був прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою або надати позивачу вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у його наданні.

В даному випадку, відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 , а лише надіслав лист у якому повідомив, про те, що проект рішення Рівненської міської ради "Про надання дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка)" не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення.

Тобто, рішення за клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або рішення про відмову у його наданні Рівненською міською радою не приймалось.

Позиція відповідача, яка полягає у неможливості прийняти рішення по суті поданого позивачем клопотання, з підстав відсутності голосів депутатів міської ради, є неправомірною та суперечить дискреційним повноваженням ради, які в силу вимог закону щодо допустимої поведінки зобов`язують орган місцевого самоврядування прийняти одне із законних рішень за наслідком розгляду відповідних клопотань.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють їх відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем клопотання.

Рівненська міська рада у місячний строк не надала ані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ані мотивованої відмови у наданні такого дозволу відповідно до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, що свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, необхідно визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою в порядку та у спосіб, визначені статтею 118 Земельного кодексу України та статтею 59 Закону №280/97-ВР.

Щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд зазначає, що вказане зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. У цій справі з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської ради необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

А за правилами частини третьої цієї статті, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог цієї норми стороною позивача подано примірник договору про надання правової допомоги №19/08-2 від 19.08.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт №2 від 13.10.2021, за яким загальна вартість робіт за договором становить 1200,00 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та зазначає, що вони складаються із судового збору у розмірі 908,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити частково.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Долученими до справи документами позивачем доведено факт надання правничої допомоги у суді першої інстанції, однак не в тому об`ємі, який зазначений у позовній заяві.

Таким чином розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджений належним чином складає 1200,00 грн.

Саме такий розмір вважатиметься співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Рівненської міської ради (, вул.Соборна, 12 а, м.Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 29.04.2021 про надання йому дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка).

Зобов`язати Рівненську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.04.2021 і вирішити питання щодо надання йому дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 (вільна від забудови земельна ділянка) в порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України та з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Стягнути з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме у вигляді сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. та у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 листопада 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко