Справа № 160/17701/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Серпіковій А.Ю.
представника позивача Базюкевича Є.В.
представника відповідача Прохорова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Золотий Дракон" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 04.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання.
Судом встановлено, що наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком. Можливість з 01.01.2021 року забезпечення здійснення новоствореними територіальними органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються, була передбачена відповідним наказом від 24.12.2020 року № 755.
Кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується, згідно із наказом від 12.11.2020 року № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС».
З 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво та територіальний орган ДПС як юридична особа публічного права втратив адміністративну процесуальну правоздатність органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики.
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальне правонаступництво у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Враховуючи викладене, суд задовольнив клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України та замінив відповідача по справі з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (39394856) на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (44118658) (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про порушення ДПС України максимально допустимого строку розгляду скарги позивача, поданої в порядку адміністративного оскарження. Також позивач зазначає про протиправність податкових повідомлень-рішень з посиланням на помилковість висновків податкового органу, зроблених за результатами перевірки позивача.
20.10.2021 від ГУ ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність винесених податкових повідомлень-рішень.
Підготовче провадження 01.12.2021 року закрито ухвалою суду, та за письмовою згодою сторін судовий розгляд справи по суті призначений в той же день 01.12.2021 року.
В судовому засіданні 01.12.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі; представник відповідача позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість (далі ПДВ) у сумі 9353281 грн, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету в сумі 3299231 грн (далі перевірка). За результатами перевірки оформлений акт перевірки від 19 травня 2021 року №1544/04-36-07-07/41607663, в якому зафіксовано наступні порушення:
1) перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту за лютий 2021 року встановлено порушення пункту 44.1 ст. 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» за лютий 2021 року занижено суму податкових зобов`язань на 880853 грн. (рядок 9 Декларації), та завищено податковий кредит на 14707864 грн. (рядок 10.1 та рядок 17 Декларації), що призвело до:
- завищення суми від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за лютий 2021 року (рядок 20.2.1 Декларації) на 3299231 грн.;
- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на 6054050 грн.;
- заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати за лютий 2021 року на суму 6235436 грн.;
2) в порушення п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за лютий 2021 року на загальну суму ПДВ 911721,27 грн.
На підставі акту перевірки Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняло податкові повідомлення-рішення:
Рішенням від 21.07.2021 ДПС України продовжено строк розгляду скарги до 09.09.2021 включно.

Відповідно до положень пункту 56.8 статті 58 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

За пунктом 56.9. тієї ж статті, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Зважаючи на день отримання скарги ДПС України 09.07.2021, 60-й день строку припадає на 07.09.2021. Водночас відповідь на скаргу позивача ДПС України направило в день прийняття такої відповіді 09.09.2021, про що свідчить доданий до матеріалів справи конверт.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача про те, що скарга отримана ДПС України 12.07.2021, оскільки дата реєстрації скарги 12.07.2021 вх. 20257/6.

Суд зазначає, що проведення внутрішньої реєстрації скарги в журналі вхідної кореспонденції ДПС України не свідчить, що датою отримання скарги ДПС України є 12.07.2021.

Належним доказом дати отримання скарги ДПС України є саме інформація з сайту компанії Нова Пошта (https://tracking.novaposhta.ua/#/ru/chat/messages) щодо відстеження відправлення №59 0007 0614 2503, яка свідчить, що скарга отримана ДПС України 09.07.2021 о 15:22.

На підставі пункту 56.9. статті 56 ПК України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга позивача є повністю задоволеною на користь ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон".

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами стосовно предмету перевірки позивача податковим органом, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно із пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У пункті 198.2 статті198 ПК України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Перевірка позивача призначена наказом відповідача від 15.04.2021 №1742 і проведена на підставі підпункту 78.1.8. пункту 78.1. статті 78 ПК України, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Наведене положення ПК України встановлює, що документальна позапланова перевірка з визначених у ньому підстав проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

За пунктом 82.2. статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Предметом перевірки згідно наказу виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.04.2021 №1742-п є питання достовірності декларування від`ємного значення з ПДВ по податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 року, у тому числі бюджетного відшкодування. Причиною виникнення від`ємного значення за лютий 2021 року вказано перевищення обсягів придбання над обсягами реалізації та здійснення експортних операцій.

Для перевірки обсягів придбання та обсягів реалізації позивачем надані договори (угоди, контракти) на придбання, реалізацію, надання в оренду/взяття в оренду основних засобів; ТТН/подорожні листи; первинні документи видаткові накладні, прибуткові накладні, акти приймання-передачі робіт/послуг, митні декларації; податкові накладні, розрахунки коригування; документи які підтверджують якість/відповідність придбаних ТМЦ (сільськогосподарської продукції); документи, які підтверджують якість/відповідність реалізованих ТМЦ; зведені бухгалтерські документи: обігово-сальдові відомості, журнали ордери до яких перенесено інформацію з первинних документів бухгалтерського та податкового обліків.

Зазначене підтверджено також відповідачем в акті перевірки, де наведено перелік первинних документів, використані при перевірці, а саме: - договори/контракти, митні декларації вибірковий порядок перевірки; - договори з контрагентами - вибірковий порядок перевірки; - первинні документи (видаткові накладні, акти виконаних робіт, тощо) - вибірковий порядок перевірки; - журнали ордери - вибірковий порядок перевірки.

Твердження представника відповідача про ненадання до перевірки усіх необхідних документів суд вважає безпідставними, оскільки, як свідчать матеріали акту перевірку, позивачем наданий необхідний пакет документів, на підставі яких у відповідача була можливість дослідити питання в межах предмету даної перевірки.

Щодо доводів відповідача про невідповідність площ орендованих позивачем приміщень за адресою м. Кривий Ріг, вул. Фабрична, 3/24, суд виходить з того, що при переданні приміщень майнового комплексу за згодою сторін в договорі вказується фактична орендована площа, яка може відрізнятись від даних реєстру речових прав.

Суд вважає безпідставним висновок податкового органу про неможливість використання позивачем виробничих потужностей з огляду на реєстрацію протягом вересня-листопада 2020 року орендодавцем ТОВ «АКВІЯ» податкових накладних на адресу іншого платника ТОВ «СКАЙ ТРЕЙД». Предметом перевірки, на підставі якої відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є відносини, що виникли з поданої декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року.

Таким чином, оренда виробничих потужностей у вересні-листопаді 2020 року не спростовує показників декларування з податку на додану вартість за лютий 2021 року. Чинне законодавства також не містить заборон на одночасну оренду одного об`єкта двома орендарями, якщо це погоджено сторонами і технічно можливо.

Спростовуються матеріалами справи та листуванням позивача з податковим органом під час перевірки твердження відповідача про ненадання опису технологічного процесу виробництва; про надання відповідної довідки зазначено, окрім іншого, в листах платника податків від 29.04.2021 та 12.05.2021.

Суд вважає необґрунтованими висновки податкового органу про невідповідність залишків сировини та готової продукції на час перевірки (кінець квітня 2021 року) показникам звітності за лютий 2021 року, оскільки відповідні залишки на момент їх перевірки не можуть використовуватись при спростуванні показників податкової звітності за лютий 2021 року.

Суд відхиляє висновки податкового органу про удаваність правочинів щодо переробки позивачем давальницької сировини очищення нерафінованої олії. Удаваний правочин може бути визнаний судом недійсним із застосуванням наслідків того правочину, який сторони мали намір приховати. З цього приводу Верховний Суд наголошує на необхідності доведення нікчемності правочину в судовому порядку (постанова від 21.03.2018 р. у справі № 808/2140/13-а). Отже, контролюючий орган не наділений повноваженнями визнавати правочини нікчемними в позасудовому порядку.

Оформлення документів по переробці давальницької сировини очищенню нерафінованої олії по ТОВ «АЛТРЕЙД ЛТД» однією датою представник позивача пояснив в судовому засіданні наявністю достатніх потужностей для переробки і виробництва олії, що є профільним видом діяльності позивача. Всі етапи технологічного процесу виробництва олії складають одну технологічну лінію, під час якого задіяне наступне виробниче обладнання: машини насінньовійні НВХ (12 шт.), машини насінньорушальні НРХ-4-01 (10 шт.), сепаратори лушпиння СЛ-40 (4 шт.), вальцеві станки (2 шт.), маслопрес шнековий ПШ-300 (2 шт.), жаровня марки Ж-3200-8 (2 шт.), фільтри вертикальні напорні ВНП-60 (2 шт.), екстрактор Є-1 (1 шт.), сушила олії (1 шт.). Наявність вищевказаного обладнання дозволяє переробляти значний обсяг олійних культур на добу.

Тому суд вважає не доведеним припущенням твердження податкового органу про те, що процес рафінації соняшникової олії є тривалим та потребує значний проміжок часу.

Твердження податкового органу про неможливість ТОВ «АГРАРНА КОМПАНІЯ «ЛАН», ПП «АГРО ГРУП КОМПАНІ» виробити нерафіновану олію також є нічим не підтвердженим припущенням, оскільки власне виробництво - не єдине можливе джерело наявності у підприємства товару (нерафінованої олії). Відповідачем не доведена неможливість вказаних юридичних осіб отримати товар з інших джерел.

Безпідставними слід вважати висновки податкового органу про неможливість виробництва рафінованої олії позивачем з посиланням на не надання документів щодо використання реагентів, норми витрат при проведенні процесу рафінації олії хімічних реагентів, матеріалів, реактивів, про отримання супутніх речовин і відходів. Відповідачем не обґрунтовано обов`язок позивача згідно чинного законодавства створювати і зберігати такі документи.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що застосоване відповідачем визначення первинного документа як документа, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує (фіксує) факт операції, є помилковим. Внесеними змінами до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» згідно із Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Розширене тлумачення наведеної норми не має під собою підстав.

Отже, зважаючи на недоведеність факту безоплатного постачання готової продукції та удаваності правочину, суд вважає недоведеними доводи відповідача щодо завищення податкових зобов`язань на загальну суму податку на додану вартість 30868 грн і заниження податкових зобов`язань на загальну суму податку на додану вартість 911721,27 грн.

Пунктом 22.1 статті 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Суб`єкту господарювання заборонено формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Зведені результати податкового обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті до державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Підпунктами б) і в) пункту 200.4 ст. 200 ПК України визначено, якщо сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то вона: або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податковому періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Одним із принципів, на яких ґрунтуються бухгалтерський облік та фінансова звітність є превалювання сутності над формою, який передбачає облік операцій відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Враховуючи норми частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-який документ щодо ідентифікованого товару (робіт, послуг) має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певного товару (робіт, послуг) в обсязі, зазначеному у первинному документі та податковій накладній. За відсутності факту підтвердження надання робіт (послуг)/придбання товару, відповідні суми ПДВ не можуть включатися до складу податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулася, при наявності первинних документів, що підтверджують таку господарську операцію.

Як свідчать подані докази, позивачем здійснено документальне оформлення фактично здійснених господарських операцій з одержання (купівлі) товарів (робіт, послуг) та реалізації і складено первинні документи відповідно до норм частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивачем документально підтверджені факти формування відповідного активу, як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Отже, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано відповідні договори та виписані контрагентами податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату, акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості.

Відповідно до податкової декларації з ПДВ позивача за період лютий 2021 року сума від`ємного значення згідно рядка 19 податкової декларації склала 9353281 грн.

На формування від`ємного значення вплинули операції позивача із експорту олії соняшникової нерафінованої на загальну суму 16478,76 тис.грн, а також придбання соняшника у лютому 2021 року на загальну суму 83758408,44 грн у таких контрагентів-постачальників: Селянське фермерське господарство «Славутич» (), фермерське господарство «ТРУД» (), ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» (), ТОВ «Компанія Прометей» (), фермерське господарство «Гладких» (), ТОВ «Злагода» (), ТОВ «ПРОФАГРОІНВЕСТ» (), СФГ «Пролісок» (), фермерське господарство «Едем-777» (), сільськогосподарське ТОВ «Відродження» (), ТОВ «Кам`янське» (), СФГ «Славія» (), ТОВ «Агро Максімус» (), фермерське господарство «Коба» (), ТОВ «Дмитрівка» (), СФГ «Віва-М» (), фермерське господарство «АГРОМИР» (), ТОВ «Агрофірма «Агро-Інвест» (), фермерське господарство «Горбенко М.С.» (), приватне сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» (), сільськогосподарське ТОВ «Гаврилюк» (), селянське фермерське господарство «Знахідка» (), ТОВ «Б.М.У.» (), фермерське господарство «Даріант» (), фермерське господарство «Володар-Плюс» (), СФГ «Ножнін» (), приватне сільськогосподарське підприємство «Лан» (), фермерське господарство «Хлібороб» ().

Доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів тощо, є недоведеними припущеннями, оскільки для проведення господарських операцій щодо постачання товарів, виконання робіт наявність власних транспортних засобів, складських приміщень не є виключними обов`язковими умовами для здійснення відповідних операцій.

Суд погоджується з доводами позивача про безпідставність зауважень податкового органу до товарно-транспортних накладних, якими оформлені перевезення товару давальницької сировини і насіння соняшника як товару. Документи, обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Наведене підтверджується висновками Верховного Суду, які є обов`язковими до врахування, а саме: постанови від 05.02.2019 у справі № 820/5223/16, від 12.02.2019 у справі № 809/1385/13-а, від 23.04.2019 у справі № 820/10480/15, 26.06.2019 у справі № 814/4633/13-а.

Висновки податкового органу про відсутність фактичного виконання господарської операції не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної або наявності в неї певних недоліків. Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №804/4787/16 та від 25.06.2019 у справі №1240/1982/18.

Зауваження відповідача до змісту товарно-транспортних накладних стосуються відсутності інших даних, які не є обов`язковими. Також в даному випадку товарно-транспортні накладні обґрунтовують наявність товару, його придбання та продаж, а не для віднесення до витрат послуг з перевезення. В діяльності платника податків за перевірений період підставою для обліку товарно-матеріальних цінностей є видаткові накладні, що підтверджують здійснених операцій з придбання товару.

Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №813/1974/17, від 26.06.2018 по справі №826/548/17, зазначає, що безпідставними є і посилання контролюючого органу на відсутність у позивача товарно - транспортної накладної за спірною господарською операцією, оскільки, наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною.

Результати податкового контролю контрагентів платника податків не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі 816/809/17, від 25.09.2019 у справі №817/992/15, від 12.06.2018 у справі № 826/16272/13-а, від 21.03.2018 у справі № 813/59/13-а, від 21.03.2018 у справі № 816/338/14.

Щодо посилань відповідача на відсутність сертифікатів відповідності (якості) слід зазначити, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Законом України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» № 124-VIII від 15.01.2015, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 06.06.2019 № 2740-VIII введено в дію технічний регламент щодо безпеки харчової продукції та продовольчої сировини, з якої виробляється така продукція. Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з розробленням та прийняттям технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, їх застосуванням стосовно продукції, яка вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію в Україні, а також здійсненням добровільної оцінки відповідності. Технічними регламентами та процедурами оцінки відповідності, застосування яких передбачене технічними регламентами, можуть бути встановлені особливості регулювання відносин, на які поширюється дія цього Закону.

В судовому засіданні з`ясовано, що для визначення якості продукції при прийманні позивач має власну лабораторію, що не заперечувалось відповідачем. Крім того, сама по собі відсутність чи наявність сертифікатів якості не пов`язана з реальністю чи можливістю поставки товар. Твердження податкового органу про етапи контролю якості соняшника, починаючи з оцінювання у полі перед збиранням, є безвідносними до позивача і не можуть лягти в основу висновків про порушення позивачем податкового законодавства.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем. Чинне законодавство не зобов`язує та не уповноважує покупця здійснювати настільки ретельну перевірку контрагентів, що лежить поза межами розумного контролю. Крім того, чинне законодавство прямо забороняє без згоди відповідного суб`єкта отримання, збирання конфіденційної інформації і персональних даних фізичних осіб, що мають правовідносини з контрагентами.

Наявні у справі докази, в тому числі надані позивачем до перевірки первинні документи бухгалтерського обліку не спростовують, що здійснені господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, мали дійсні установчі документи.

Суд зазначає, що позивач не повинен контролювати діяльність контрагентів і нести відповідальність за порушення, вчинені іншими особами. Контролюючий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.06.2018 (справа №803/649/15-а), від 31.07.2018 (справа №820/3119/17), від 31.07.2018 (справа №0870/4938/12), від 31.07.2018 (справа №817/1339/17), від 21.05.2019 (справа №804/887/17), від 27.06.2019 (справа №814/1791/13-а).

Позивач, як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

В постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17 Верховний Суд зазначив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо справжнього стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи або послуги), не дивлячись на те, що контрагенти, можливо, і мають намір порушити податкове законодавство.

Також правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

До того ж, стаття 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

В свою чергу, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Суд погоджується з твердженнями позивача про безпідставність ідентичних висновків податкового органу щодо нереальності операцій з поставки товару на адресу позивача за умови, що для такого висновку використані різні вихідні дані щодо різних контрагентів: характеристики постачальників, кількість штатних працівників, обсяги поставки, наявність земельних ділянок та їх площа, кількість та вид недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних, різні транспортні засоби, задіяні в перевезеннях, способи доставки.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження висновки податкового органу про завищення суми від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за лютий 2021 року на 3299231 грн (рядок 20.2.1. декларації); про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) на 6054050 грн; про заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати за лютий 2021 року на суму 6235436 грн; про не складення та не реєстрацію в ЄРПН податкових накладних за лютий 2021 року на суму ПДВ 911721,27 грн.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарської операції з поставки сільськогосподарської продукції меті та задачам діяльності позивача або що реалізація вказаної операції не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Суд дійшов висновку, що прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення суперечать фактичним обставинам, спростовуються наявними документами, базуються на не підтверджених припущеннях.

Окремо слід зазначити, що податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 17 квітня 2021 року №, яким ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон" зменшено суму від`ємного значення з ПДВ на суму 6054050 грн, не ґрунтується на акті перевірки від 19.05.2021, оскільки датоване раніше такого акту. Твердження відповідача, що вказана дата є опискою, не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не вжито будь-яких заходів до виправлення такої описки, податкове повідомлення-рішення залишається чинним і тягне за собою передбачені законом наслідки для позивача.

Надані відповідачем разом з клопотанням від 23.11.2021 матеріали зустрічних звірок контрагентів позивача не приймаються судом до уваги з огляду на положення абзацу 2 частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, яким встановлено, що у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу таких оскаржуваних рішення, дій чи бездіяльності, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Про такі заходи відповідач не повідомив. Також слід врахувати, що лише одна з наданих довідок (щодо СФГ «Пролісок») складена раніше акту перевірки позивача, що унеможливлює їх застосування під час перевірки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд при вирішенні даної справи враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке, згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду даної адміністративної справи, не доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача заявив клопотання щодо надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення.

На підставі частин 3 та 4 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне призначити вирішення питання про розподіл судових витрат в судовому засіданні на 07.12.2021 о 13 год. 30 хв.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Золотий Дракон" (адреса: вул. Котовського,35, с. Лозуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область,53020; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 41607663) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 17 червня 2021 року №, яким ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон" збільшено податкове зобов`язання за податком на додану вартість на суму 6235436 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1558859 грн.;

- форми «В1» від 17 червня 2021 року №, яким до ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон" застосовано штрафні санкції відповідно до п.123.3 ст.123 ПК України: 25% штрафу в сумі 824807,75 грн на суму заявленого бюджетного відшкодування 3299231 грн.;

- форми «В4» від 17 квітня 2021 року №, яким ТОВ "Торгова компанія "Золотий Дракон" зменшено суму від`ємного значення з ПДВ на суму 6 054 050 грн.

Призначити вирішення питання про розподіл судових витрат в судовому засіданні на 07.12.2021 року о 13 год. 30 хв.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 10 грудня 2021 року.

Суддя М.В. Бондар