Справа № 200/13171/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р. Справа№200/13171/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні нового нарахування та виплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2017 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії відповідно до пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом МВС України від 06.04.2016 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, та за 28 календарних днів невикористаних додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2015 і 2016 роки відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу II та абзацу 1 пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової компенсації;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області здійснити нове нарахування та виплату ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2017 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії відповідно до пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом МВС України від 06.04.2016 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, та за 28 календарних днів невикористаних додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2015 і 2016 роки відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу II та абзацу 1 пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової компенсації.

Спірні правовідносини обумовлені тим, що відповідач при виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки при визначенні суми середньої заробітної плати помилково застосував вимоги Порядку № 260, а не Постанови № 100, що призвело до зменшення суми компенсації та що не відповідає очікуванням позивача.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії і відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

Ухвалою суду від 22.10.2021 року в задоволені клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

29.10.2021 року відповідач надав до суду відзив в обґрунтування якого зазначено, що спірні правовідносини вже були розглянуті та вирішені в межах адміністративної справи № 200/11928/20-а. Зазначене вказує на необхідність застосування ст. 383 КАС України та виключає право на звернення до суду з новим позовом.

03.11.2021 року відповідачем було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду в якій наводить пояснення, аналогічні викладеному у відзиві.

12.11.2021 року позивач надав відповідь на відзив, згідно змісту якої на задоволенні позову наполягав.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року по справі № 200/11928/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Як не заперечується сторонами по справі, 16.04.2021 року відповідачем на виконання рішення суду було сплачено позивачу компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2015-2017 роки в розмірі 11307, 66грн.

Згідно Листа відповідача від 05.05.2021 року № 302зі/26102-2021, при визначенні середньоденного грошового забезпечення для розрахунку компенсації за невикористані додаткові відпустки було застосовано саме вимоги Порядку № 260. Розмір компенсації становить 11479, 86 грн., що розрахований як - грошове забезпечення за липень 2017 року в сумі 8199, 97грн/30 діб* 42 доби.

З приводу заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Згідно ч. 1, 4 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Разом з цим мотивувальна частина рішення суду по справі № 200/11928/20-а не містить висновків щодо визначення правових норм, які підлягають використанню саме при розрахунку середньоденного грошового забезпечення для визначення суми компенсації невикористаної додаткової відпустки; крім цього позовні вимоги, заявлені в межах справи № 200/11928/20-а (згідно описової частини рішення суду), також не містять прохання визначати суму середньоденного грошового забезпечення саме відповідно до Постанови № 100.

Таким чином суд зауважує, що спірні правовідносини, встановлені в межах даної справи, не були врегульовані рішенням суду по справі № 200/11928/20-а, відтак клопотання про залишення без розгляду позову задоволенню не підлягає.

З привожу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Як вже було зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року по справі № 200/11928/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було здійснено розрахунок та виплату грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік із застосуванням положень Наказу Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання в частині визначення середньоденного грошового забезпечення (далі - Порядок № 260).

Відповідно п. 1 Порядку № 260, ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Пунктом 8 Розділу ІІІ Порядку № 260 встановлено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З Листа відповідача від 05.05.2021 року № 302зі/26102-2021 вбачається, що розмір сплаченої компенсації становить 11479, 86 грн. та розрахований як - грошове забезпечення за липень 2017 року в сумі 8199, 97грн./30 діб (календарні дні) * 42 доби (кількість невикористаних днів додаткової відпустки).

Таким чином суд вважає, що відповідачем правомірно здійснено нарахування та виплату невикористаної додаткової відпустки за 2015-2017 роки із визначенням середньоденного грошового забезпечення саме відповідно Порядку № 260.

Посилання позивача на практику Верховного суду по справі № 160/10875/19-а суд вважає недоречним з огляду на те, що в даній постанові аналізується загальне право на отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку, а не порядок розрахунку такої компенсації; Верховний Суд окремо звернув увагу, що здійснений судом першої інстанції розрахунок суми, що підлягає виплаті як компенсація за вказаний період, не є предметом касаційного оскарження (п. 64).

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі №826/8185/18, якою рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2018 в частині залишеній без змін та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 залишено без змін.

Згідно мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2018 року, яка залишена без змін, суд застосував при визначенні суми компенсації за невикористану додаткову відпустку положення Постанови № 100.

Проте суд відхиляє посилання позивача на вказану постанову Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі №826/8185/18, з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

Таким чином застосуваню в межах даної справи підлягає саме правова позиція, викладена Верховним Судом у тому числі в постанові від 14.04.2021 року по справі № 620/1487/20, від 31.05.2021 року по справі № 200/13837/19-а.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (, адреса місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка