Справа № 420/18391/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з позовною заявою в якій просить суд:

визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № Б-69/5119-21/5119/1569-21 в обміні, оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість викраденого паспорта громадянина України зразка 1994 року;

зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти, оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України зразка 1994 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що 22.12.2018 року невстановлена особа викрила у неї сумку в якій знаходився її паспорт громадянина України та інші цінні речі, що підтверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003281 від 23.12.2018 року. В подальшому, 24.09.2021 року ОСОБА_1 , громадянка України, звернулася до Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з заявою про видачу паспорту громадянина України у формі книжечки зразка 1992 року. 25.09.2021 року за результатами її заяви, щодо оформлення замість втраченого, паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка, затвердженого постановою Верховної Ради України вiд 26 червня 1992 року № 2503-ХП її повідомлено про неможливість його видачі. Відмова за № 5-69/5119-21/5119/1569-21 Ізмаїльського районного відділу Головного управління ДМС України в Одеській області мотивована тим, що позивачка повинна виконувати норми закону та видати паспорту у формі книжечки вони не можуть. Позивачка вважає дії Ізмаїльського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області є такими що не відповідають нормам закону, порушують її законні права громадянина України, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Безпідставним є посилання органу ДМС України щодо для отримання паспорта зразка 1994 року заявником необхідне надання рішення суду, оскільки Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII передбачає оформлення та видачу паспорта без будь-яких судових тяганин, а наказ MBC України №456 від 06.06.2019, який прийнятий на виконання постанови КМУ України № 398 від 03.04.2019, передбачає процедуру оформлення та видачі паспорта зразка 1994 року при наявності рішення суду, якого в позивача на час звернення не може та не могло бути. Таке рішення може бути подано лише при наявності оскарження протиправних дій органів ДМС України.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

29.10.2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначає, що вказаний територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не є належним відповідачем у даній справі, оскільки є територіальним підрозділом ГУ ДМСУ в Одеській області. Також відповідачем зазначено, що Ізмаїльським РВ ГУ ДМС України в Одеській області у межах строку визначеного ЗУ «Про звернення громадян» надано позивачці письмову відповідь на її заяву з відповідними роз`ясненнями щодо отримання паспорта громадянина України. У наданій відповіді зазначено, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ. На час виникнення спірних правовідносин було чинним Положення про паспорт громадянина України затверджене постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХII. Відповідно до пунктів 2-4 вказаного Положення, Паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються КМУ.

20 листопада 2012 року був прийнятий Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492 VI. Частиною 1-4 статті 21 закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вiсiмнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вiсiмнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п.1. Розділу VI наказу МВС України від 06.06.2019 № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає:

1) заяву про втрату/викрадення паспорта за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;

2) рішення суду;

3) заяву;

4) дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);

6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Відповідно до пункту 13 Розділу 2 Положення № 2503-XII визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Оцінюючи вимоги позивача про покладення на відповідача обов`язку щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII слід вказати, що оскільки позивачем не подано всіх необхідних документів, відповідно такий обов`язок у даному випадку відсутній. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Ізмаїльського РВ щодо відмови в оформлені та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки (на паперових носіях) відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, на день звернення позивача із заявою, у ГУ ДМС в Одеській області були відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки. Доводи позивача щодо дискримінації громадян з боку ГУ ДМС в Одеській області за релiгiйною, віковою ознакою або порушення права на ім`я, нічим не підтверджені та є безпідставними.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

25.09.2021 до Ізмаїльського районного відділу ГУ ДМС Одеській області звернулася ОСОБА_1 із заявою щодо оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII. При цьому, в поданій заяві позивачка зазначила, що безконтактний електронний носій паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки містить відцифровані персональні дані, що суперечить її особистим та релігійним переконанням, а також порушує право на повагу приватного та сімейного життя.

В той же день, 25.09.2021 року Ізмаїльський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області надав письмову відповідь на заяву ОСОБА_1 в якій зазначив наступне. Відповідно до п. 3 постанови № 302 Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Вiдповідно до п. 1 Розділу IV наказу № 456 обмін паспорта здійснюється в разі: змiни прiзвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, імя, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу / штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа; особі, яка досягла 16-річного віку,- на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України.

Відповідно до п. 2 Розділу IV наказу № 456 для обміну паспорта заявник подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) паспорт, що підлягає обміну;

4) дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати;

6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально;

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

У разі обміну паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно звернутись до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області за місцем проживання та надати визначений законодавством перелік документів для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у зв`язку з втратою.

Позивачка вважає надану відповідь саме відмовою у наданні паспорта громадянина України зразка 1994 року та вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оформлення та видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ було затверджено Положення про паспорт громадянина України. Вказане Положення є чинним по сьогоднішній день.

Відповідно до пунктів 2-4 вказаного Положення № 2503-ХІІ, паспорт громадянина України (далі-паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

20 листопада 2012 року був прийнятий Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № № 5492 VI (далі закон № 5492-VI) яким визначено правові та органiзацiйнi засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI (далі Закон України № 5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 ст.14 цього Закону форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Частиною 1 ст.21 Закону України № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно із ч. 3 ст.13 Закону України № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Постановою КМУ від 25.03.2015 року затверджено зразок та технічний опис та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року

- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно з п.3 Постанови КМУ № 302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Відповідно до п.13 Розділу 2 Положення № 2503-XII визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України. За видачу паспорта справляється державне мито.

Вказаний перелік документів необхідний як для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, так і для видачі паспорта громадянина України у формі картки.

Разом з тим, позивачкою не зазначено та не підтверджено, що звертаючись 25.09.2021 року до відповідача з заявою про оформлення та видачу їй паспорта громадянина України зразка 1994 року вона надала всі необхідні документи, що передбачені Положенням № 2503-ХІІ 1992 року. В своїй відповіді 25.09.2021 року відповідач навів перелік документів, які особа повинна подати для оформлення на її ім`я паспорта громадянина України. В наявній в матеріалах справи заяві ОСОБА_1 від 24.09.2021 року адресованої Ізмаїльському РВ ДМС, не вказані додатки до заяви та з самого змісту не можливо встановити які документи разом з заявою позивачка подавала до паспортного органу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дійсно відповідачем 25.09.2021 року рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року не приймалось через ненадання останньою повного обсягу документів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № Б-69/5119-21/5119/1569-21 в обміні, оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість викраденого паспорта громадянина України зразка 1994 року не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу оформити та видати ОСОБА_1 паспорт у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, суд зазначає наступне.

У постанові від 19.09.2018 року по справі № Пз/9901/2/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону України № 5492-VI.

Разом з тим, при вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VІІІ, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення позивача до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст.21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати Відділ УДМС оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

Приймаючи рішення щодо вказаної позовної вимоги, суд враховує посилання відповідача на Постанову КМУ № 302 від 25.03.2015 року в своїй відповіді від 25.09.2021 року та в наданому до суду відзиві щодо стверджень, що ДМС здійснює оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт зразка 1994 року. Такі самі положення містить Наказ МВС України «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 06.06.2019 № 456.

Виходячи з наголошень відповідача та посилань на Постанову № 302 і Наказ МВС № 456, суд, з метою здійснення ефективного захисту прав позивачки, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість викраденого паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Ізмаїльський РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не є самостійною юридичною особою, а є територіальним структурним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне, у звязку з частковим задоволенням позову, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області в особі Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, замість викраденого паспорта громадянина України зразка 1994 року;

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук