Справа № 500/5803/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/5803/21

06 грудня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача адвоката Парфенчук Ю.А.

представника відповідача Басари В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії по віку ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.04.2021 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в м. Кременець із заявою при призначення пенсії за віком.

16.04.2021 отримав рішення про відмову у призначенні пенсії №973, оскільки страховий стаж становить 24 роки 05 місяців 22 дні, що менший за необхідний - 28 років. За доданими до заяви документами до страхового стажу не враховано період з 17.05.1993 по 15.10.1996 через виправлення в наказі про прийом на роботу.

Вважає з посиланням на норми чинного законодавства України, що записи в його трудовій книжці про роботу з 17.05.1993 по 14.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці підтверджують факт роботи і, відповідно, вказаний період підлягає зарахуванню до страхового. стажу, а дії відповідача щодо відмови у його зарахуванні є протиправними.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 17 вересня 2021 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вказує, що 07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У квітні 2021 року позивач отримав лист №1900-0209-8/12414 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 21.04.2021 у якому зазначається, що страховий стаж позивача становить 24 роки 05 місяців 22 дні, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком на даний час підстав немає.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком, оскільки є виправлення в наказі про прийом на роботу.

Додатково зазначає, що страховий стаж позивача з врахуванням спірного періоду роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 (03 роки 04 місяці 29 днів) становитиме 27 років 10 місяців 21 день, що є меншим за необхідний.

Ухвалою суду від 02.11.2021 визначено розгляд справи №500/5803/21 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 17.11.2021.

17.11.2021 представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду та періоду перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості, де він отримував допомогу по безробіттю з 29.05.2000 по 30.11.2000,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії по віку ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду та періоду перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості, де він отримував допомогу по безробіттю з 29.05.2000 по 30.11.2000 з дня, що настає за днем досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.11.2021 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 06.12.2021.

06.12.2021 представником відповідача подано додаткові пояснення, зокрема, що період з 29.05.2000 по 30.11.2000 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи.

В судовому засіданні 06.12.2021 представник позивача підтримала позовні вимоги повністю з підстав, викладених у заявах та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.12.2021 проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, 07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в м. Кременець із заявою при призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №973 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років, страховий стаж особи становить 24 роки 05 місяців 22 днів, про що повідомило позивача листом №1900-0209-8/12414 від 21.04.2021.

В обґрунтування зазначеного рішення зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано

період з 17.05.1993 по 15.10.1996, оскільки виправлення в наказі про прийом на роботу,

період з 29.05.2000 по 30.11.2000, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи.

Для зарахування періоду з 17.05.1993 по 15.10.1996 необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на якому працював позивач на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Для зарахування періоду з 29.05.2000 по 30.11.2000 необхідно надати уточнюючу довідку з центру зайнятості про періоди виплати допомоги по безробіттю.

Як слідує з матеріалів справи на запити позивач 02.08.2021 отримав довідку за №24 про те, що ТОВ "Тернопільське ремонтно-будівельне управління №4" не може надати підтверджуючих документів, копій наказів про прийом на роботу та звільнення з роботи з Кременецької рембуддільниці, оскільки після придбання та зміни власника ВАТ "Тернопільське ремонтно-будівельне управління №4", що потім було перетворено на ТОВ "Тернопільське ремонтно-будівельне правління №4", документи по усіх структурних підрозділах, дільницях були передані до архіву.

Згідно відповіді архівного відділу Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області №03-01/1133 від 13.05.2021 документи Кременецької рембуддільниці м. Кременець Тернопільської області для зберігання в архівний відділ Кременецької районної державної адміністрації не надходили.

Архівний відділ Тернопільської районної державної адміністрації листом №12-06/02/333 від 02.08.2021 на заяву від 02.08.2021 проінформував, що документація Кременецької рембуддільниці на державне зберігання не передавалася.

Листом державного архіву Тернопільської області №295/04-11 від 03.06.2021 "Про відсутність документів" повідомлено, що документи з особового складу Кременецької рембуддільниці на зберігання у державний архів Тернопільської області не надходили.

Згідно відповіді архівного відділу Тернопільської міської ради №16610 від 03.08.2021 документальні матеріали з особового складу (накази з кадрових питань, відомості про нарахування заробітної плати, тощо) Кременецької рембуддільниці до архівного відділу на зберігання не надходили та про їх місце знаходження у архівному відділі нема ніяких відомостей.

Також не знайшло вирішення цього питання і звернення до Кременецького районного відділу поліції Національної поліції в Тернопільській області, оскільки матеріалами перевірки встановлено цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи порушеним своє право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії (рішення) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стаж.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 при поданні заяви про призначення пенсії за віком надав трудову книжку НОМЕР_1 від 02.01.1980, за результатами розгляду якої до страхового стажу позивача не зараховано період з 17.05.1993 по 15.10.1996, оскільки виправлення в наказі про прийом на роботу та період з 29.05.2000 по 30.11.2000, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.01.1980, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні даної справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

За таких встановлених обставин суд доходить висновку, що періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02.01.1980 а саме з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду і період перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості з 29.05.2000 по 30.11.2000 підлягають зарахуванню до загального страхового стажу.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним рішення відповідача у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 за №973 від 16.04.2021.

Також наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії періоди роботи із 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду і період перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості з 29.05.2000 по 30.11.2000.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії по віку ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду та періоду перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості, де він отримував допомогу по безробіттю з 29.05.2000 по 30.11.2000 з дня, що настає за днем досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає, що призначення, нарахування та виплата пенсії за віком відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто призначення, нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Відтак, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №31 від 08.09.2021.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 454,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 за №973 від 16.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії періоди роботи із 17.05.1993 по 15.10.1996 в Кременецькій рембуддільниці трактористом екскаваторщиком 5 розряду і період перебування на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості з 29.05.2000 по 30.11.2000 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 07.04.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 454,00 грн сплаченого судового збору згідно квитанції №31 від 08.09.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.