Справа № 300/4519/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. справа № 300/4519/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУНП в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу від 22.07.2021 за № 1158, наказу від 22.07.2021 за № 241 о/с в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 30.10.2018 по 22.07.2021 перебував на службі в органах Національної поліції України, однак, на підставі оскаржуваного наказу від 22.07.2021 за № 241 о/с був звільнений із займаної посади за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Так, згідно матеріалів службового розслідування вбачається, що 04.07.2021 о 00 год. 10 хв. по вул. Сухомлинського, 6/2, що в м. Івано-Франківську, працівниками управління патрульної поліції в Івано-Франківській області у складі екіпажу "Ясень-0151", було зупинено автомобіль марки "Dacia Logan", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку ГУНГІ в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився. Того ж дня, відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №126057 за порушення вимог п.2.5 Розділу 2 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі та надання будь-яких пояснень ОСОБА_2 відмовився.

Позивач зазначає, що проведення службового розслідування, так і прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, яке відображено у оскаржуваному наказі від 22.07.2021 № 1158 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП", було здійснено до винесення судового рішення у справі № 344/10771/21 про адміністративне правопорушення, тобто передчасно, безпідставно та необґрунтовано з порушеннями вимог п. 3 розділу II наказу МВС України від 07.11.2018 № 893, ст.ст. 11-12, ч.2 ст.13, 16 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII зроблено висновок про порушення службової дисципліни, при тому, що за умови складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.5 розділу 2 ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП щодо поліцейського, вирішення питання про наявність в діях такого поліцейського, як водія транспортного засобу, складу вказаного адміністративного правопорушення належить до повноважень суду загальної юрисдикції.

Крім того, як вбачається з пункту 1 наказу № 1158 від 22.07.2021 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УКР ГУІІП", позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів Національної поліції за фактом вчинення окрім порушення норм ПДР України, іншого дисциплінарного проступку, однак протягом проведення службового розслідування згідно наказу за № 1067 від 05.07.2021 нового службового розслідування за фактом недотримання етичних правил поведінки поліцейських під час спілкування з громадянами, що призвело до підриву авторитету органів поліції, всупереч частині 7 статті 14 Дисциплінарного статуту, відповідач не розпочав.

Таким чином, висновки службового розслідування про недотримання ним етичних правил поведінки поліцейських під час спілкування з громадянами, що призвело до підриву авторитету органів поліції, не знайшли свого фактичного підтвердження, є хибними га необґрунтованими, а тому на думку позивача, в його діях відсутній склад вказаного дисциплінарного проступку.

Відтак, дисциплінарною комісією залишено поза увагою той факт, що відомості, які стали підставою для призначення відносно позивача службового розслідування, зокрема за порушення п.2.5 Розділу 2 ПДР України, не підтверджені судовим рішенням у справі №344/10771/21, при цьому комісією не встановлено, в чому саме полягає негідна поведінка, наслідком якої є застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з органів поліції.

Таким чином, дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування відносно мене не доведено вчинення дисциплінарного проступку, унаслідок чого відповідач дійшов помилкових висновків про наявність в моїх діях ознак дисциплінарного проступку.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що притягнення його до такої суворої міри дисциплінарної відповідальності є неспіврозмірним стосовно дисциплінарного проступку, а службове розслідування було неповним, поверховим, необ`єктивним і здійсненим з порушенням порядку його проведення та оформлення. А відтак, при проведенні службової перевірки та виданні оскаржуваних наказів істотно порушено особисті та трудові права позивача. Також, позивач наголошує на тому, що функції водія не виконував, а під час зустрічі зі співробітниками поліції в позаробочий час не повинен був проходити медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Накази про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з поліції та звільнення зі служби в поліції є протиправними, та такими, що ґрунтуються на неповних і невірних висновках службового розслідування, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 14.09.2021. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити та зазначив, що в процесі проведення службового розслідування встановлено, що 04.07.2021 о 00:10 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Сухомлинського, 6/2 екіпажем Ясень-0151 УПП в Івано-Франківській області зупинено автомобіль Dacia Logan номерний знак НОМЕР_1 під керуванням старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Під час розмови з працівниками УПП у останніх виникла підозра в перебуванні водія у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. На прохання пройти алкотест на місці за допомогою вимірювального пристрою "Драгер", та проїхати до медичного закладу з метою проходження освідування на факт перебування в стані сп`яніння водій ОСОБА_1 категорично відмовився. Після цього, відповідно до вимог КУпАП відносно вказаного вище працівника поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №126057 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, що стосується дисципліни та законності, то всім працівникам ГУНП в Івано- Франківській області доведено зміст телеграм ГУНП від 28.02.2020 № 499/108/01/12-2020, від 13.03.2020 № 587/108/01/12-2020, від 20.03.2020 № 651/108/01/12-2020, від 20.03.2020 № 652/108/01/12-2020, від 16.04.2020 № 862/108/01/12-2020 та від 18.05.2020 № 1447/108/01/12-2020 та доведено вимоги Національної поліції України щодо дотримання законодавства України, Правил дорожнього руху, настання тяжких наслідків в результаті керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також попереджено, що в разі керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, до винуватців буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення з органів Національної поліції України.

Відтак, при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги характеристику позивача серед особового складу, рівень його кваліфікації, але проаналізувавши всі матеріали отримані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь його вини, встановивши обставини, що обтяжують його відповідальність, при цьому не встановивши жодних обставин, що пом`якшували б його відповідальність, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що описані вище дії, вчинені старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до нього, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові якості та його особисту недисциплінованість, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків.

Крім того, представник відповідача звернув увагу суду, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 розуміючи винуватість своїх дій, допустивши керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи неминучість покарання щодо безальтернативного звільнення з органів Національної поліції України, відмовився пройти алкогольне освідування на місці, а також в медичному закладі, відтак такі дії є неприпустимими для поліцейського і такими, що дискредитують його звання.

Підсумовуючи вище представник відповідача зазначив, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало порушення ним саме службової дисципліни, а не вчинення адміністративного правопорушення чи складання щодо нього протоколу, а відтак керівництвом ГУНП не досліджувались питання наявності чи відсутності вчинення поліцейським ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тільки надавалась правова оцінка наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовують можливість притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав. Таким чином, оскаржувані накази є правомірними та законними. Також факт керування ОСОБА_1 підтверджується його письмовими поясненнями в яких він зазначив, що він підїхав до місця зупинки автомобіля «БМВ», відозаписами № 1 і 7, та поясненнями поліцейських УПП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про те, що ТЗ марки «Дачія Логан» під керуванням ОСОБА_1 припаркувався перед їхнім автомобілем (а.с.44-59).

17.09.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2021 у справі № 344/10771/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, на даний час постанова набрала законної сили. Таким чином, в даній адміністративній справі не підлягає доказуванню той факт, що керування позивачем 03.07.2021 транспортним засобом в стані алкогольною сп`яніння не мало місця за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та які стали підставою проведення службового розслідування. Окрім того, в матеріалах службового розслідування відсутні дані про те, що після безпосереднього виявлення ознак вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився, на думку відповідача, у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, поганому прикладі для особового складу ГУНП, УПП, дискредитації та приниженні УКП ГУНП. Відтак, аналіз матеріалів службового розслідування по факту вчинення дисциплінарного проступку дає підстави вважати, що комісією не встановлено факту порушення мною службової дисципліни, таким чином є всі підстави вважати, що у відповідача були відсутні підстави для застосування щодо позивача саме крайнього заходу дисциплінарного впливу (а.с.96-100).

Представником відповідача подано 29.09.2021 на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності став не факт складання щодо нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а порушення норм чинного законодавства в сукупності, крім того сам факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння дискредитує звання поліцейського. Також, поведінка ОСОБА_1 зафіксована на відео записах наданих суду, на думку дисциплінарної комісії, є не припустимою для поліцейського, а саме нецензурна лайка, агресивна поведінка та зверхнє ставлення. Таким чином, враховуючи характер дисциплінарного проступку, ступінь вини позивача, дисциплінарна комісія вважала за доцільне застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення саме у вигляді звільнення зі служби. В даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства. Відтак, твердження позивача у відповіді на відзив є хибними і такими що не відповідають дійсності (а.с.102-105).

Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, аргументи відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у період з 30.10.2018 року по 22.07.2021 перебував на службі в органах Національної поліції України, відповідно до записів № 1-2 трудової книжки серії НОМЕР_2 , проходив службу в Національній поліції України (а.с.29-30).

Згідно інформаційної довідки від 04.07.2021 №3125/108/12-2021, до ГУНП в Івано-Франківській області надійшла інформація, що 04.07.2021 о 00:10 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Сухомлинського, 6/2 екіпажем Ясень-0151 УПП в Івано-Франківській області зупинено автомобіль Dacia Logan номерний знак НОМЕР_1 під керуванням старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.71).

Зазначена інформація слугувала підставою для винесення наказу №1067 від 05.07.2021 "Про призначення службового розслідування", з метою повного та об`єктивного дослідження обставин вчинення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного проступку (а.с.67).

На підставі вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 р. (далі - Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України), дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, результати якого відображені у Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником УКР ГУНП від 20.07.2021 (надалі - Висновок) (а.с.61-66).

В ході службового розслідування встановлено наступні обставини:

04.07.2021 о 00:10 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Сухомлинського, 6/2 екіпажом Ясень-0151 УПП в Івано-Франківській області зупинено автомобіль Dacia Logan номерний знак НОМЕР_1 під керуванням старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Під час розмови з працівниками УПП у останніх виникла підозра в перебуванні водія у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. На прохання пройти тест на місці за допомогою вимірювального пристрою «Драгер», та проїхати до медичного закладу з метою проходження освідування на факт перебування в стані сп`яніння, водій ОСОБА_1 категорично відмовився.

Після цього, відповідно до вимог КУпАП відносно вказаного вище працівника поліції складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ААБ №126057) за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Опитаний з даного приводу інспектор взводу № 2 роти № 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенант поліції лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснив, що 03.07.2021 він заступив на добове чергування в складі екіпажу Ясень-0101. Патрулюючи місто ними було отримано орієнтування на автомобіль марки BMW, який було зупинено працівниками екіпажу Ясень-0151 на вул. Сухомлинського в м. Івано-Франківськ. Приїхавши на місце зупинки автомобіля BMW, щоб надати допомогу своїм товаришам, через деякий період часу, вони почули звуки автомобіля який починав свій рух різко пробуксовуючи колесами. Коли вони візуально побачили вказаний автомобіль водію було надано вказівку зупинити свій транспортний засіб марки Dacia Logan перед патрульним автомобілем, однак водій зупинився позаду (а.с.85-86).

Почавши спілкування із водієм працівники поліції відчули запах алкоголю з порожнини рота тому вони попросили водія надати їм реєстраційні документи на автомобіль для проведення перевірки, після того як водій передав працівникам поліції свої документи вони перевірили їх та запропонували водію, яким був ОСОБА_1 , пройти освідування на факт вживання алкоголю за допомогою приладу «Драгер», у цей час працівниками поліції уже було запрошено двох свідків, у присутності яких водій категорично почав відмовлятися від освідування та наголошувати на тому, що він є працівником поліції і що йому на наступний день на потрібно заступити на зміну.

В подальшому, у присутності свідків, водію було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження освідування там, однак водій нічого не кажучи почав закривати автомобіль, та пасажирською дверкою свого автомобіля штовхнув працівника ТОР УПП в Івано-Франківській області, та у зв`язку із тим що гр. ОСОБА_1 намагався покинути місце події працівниками ТОР УПП відносно гр, ОСОБА_1 було застосовано спецзасіб Терен 4М та кайданки, після чого доставлено в Івано-Франківське районне управління поліції.

Опитані з даного приводу поліцейський УПП в Івано-Франківській області рядовий поліції ОСОБА_4 та поліцейський УПП в Івано-Франківській області рядовий поліції ОСОБА_3 надали аналогічні пояснення (а.с.81-84).

Опитаний у ході службового розслідування оперуповноважений УКР ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 04.07.2021 близько 01 год. 00 хв. він перебував поблизу будинку № 6, що по вул. Сухомлинського, та підійшовши до автомобіля, яким він користується марки "Данія Доган", побачив як по вул. Сухомлинського рухається автомобіль марки "БМВ" з пошкодженими колесами, а за ним рухався екіпаж поліції на службовому автомобілі (а.с.87-88).

Вищевказаний автомобіль марки "БМВ" зупинився біля будинку № 6 по вул. Сухомлинського після чого старший лейтенант поліції ОСОБА_1 швидко сів у свій автомобіль та під`їхав до місця зупинки автомобіля марки "БМВ", з метою допомогти працівникам УПП в Івано-Франківській області затримати водія вищевказаного автомобіля марки "БМВ".

У подальшому, в приміщенні Івано-Франківського РУП рядовим поліції ОСОБА_4 було складено відносно гр. ОСОБА_1 протокол адміністративного затримання та рядовим поліції ОСОБА_3 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписання протоколу гр. ОСОБА_1 відмовився, після складання адміністративних матеріалів його було відпущено (а.с.74-75).

Відтак, на підставі висновку службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п. 2.10, розділу 2, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пп. 1 п. 1 ст. 18, Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п. 3 ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та наказу МВС України від 09.11.2016 №1179 "Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських", що виразилось у відмові пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції недотриманні норм етичної поведінки поліцейських під час спілкування з громадянами, що призвело до підриву авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення, оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, комісія вважали би звільнити із служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" за №1158 від 22.07.2021 (пункт 1) за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п. 2.10, розділу 2, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пп. 1 п. 1 ст. 18, Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п. 3 ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та наказу МВС України від 09.11.2016 №1179 "Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських", що виразилось у відмові пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції недотриманні норм етичної поведінки поліцейських під час спілкування з громадянами, що призвело до підриву авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення, оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнено із служби в поліції (а.с.68-69).

На підставі вищезазначеного наказу відповідачем винесено наказ "По особовому складу" за №241 о/с від 22.07.2021 про звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта поліції ОСОБА_1 , спеціальний жетон - 0163761, старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку, з 22.07.2021 року, з виплатою компенсації за 15 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році (а.с.12).

Вважаючи звільнення незаконним, позивач, оспорюючи факт вчинення ним дисциплінарного проступку, об`єктивність службового розслідування та сувору міру покарання, призначеного за висновками цього розслідування, через свого представника звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Згідно статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580-VIII визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).

У преамбулі Закону України №2337-VІІІ від 15.03.2018 вказано, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 6 частини третьої).

У відповідності до положень частин 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).

Згідно із частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Частинами 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За припасами статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (стаття 22 Дисциплінарного статуту).

Суд звертає увагу, що законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про запобігання корупції", Закону України "Про Національну поліцію", з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі Правила №1179).

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою вказаних Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби, при зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Відтак, дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є порушення позивачем службової дисципліни 04.07.2021, які виразились керуванні транспортним засобом поза службою в стані алкогольного сп`яніння, що також стало підставою до складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та поведінка позивача в ході спілкування із поліцейськими, про що було складено протокол затримання за частиною 1 статті 260 КУпАП від 04.07.2021.

Відтак, надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову, про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, суд звертає увагу, що хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, які встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП №126057 від 04.07.2021, однак ґрунтуються на самостійних правових підставах та висновках.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини 3 статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Таким чином, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках адміністративного провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Наведені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 160/6819/19.

Суд зазначає, що зміст аналізу висновку службового розслідування а також відео з місця події, які стали підставою для винесення оспорюваних у цій справі наказів ГУ НП в Івано Франківській області, дозволяє дійти висновку, що результати службового розслідування ґрунтуються на самостійних правових підставах, заснованих на дослідженні службової документації та відібраних поясненнях працівників поліції, причетних до досліджуваних подій, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, опитані працівники УПП в Івано Франківській області, зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказали, що у водія ОСОБА_1 справді були видимі ознаки алкогольного сп`яніння, які супроводжувались характерним запахом алкоголю із ротової порожнини та нестійкою ходою.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу "Драгер" та проїхати в медичний заклад для проходження освідування там, а також у спілкуванні з поліцейськими використовував не нормативну лексику, поводився зухвало, оскільки намагаючись покинути місце події і закрити автомобіль, позивач дверкою автомобіля штовхнув працівника ТОР УПП в Івано-Франківській області, у зв`язку з чим до нього було застосовано спецзасіб Терен 4М та кайданки і доставлено в Івано-Франківський РУП. Вищенаведені обставини безумовно свідчать про те, що така поведінка позивача принижує високе звання поліцейського, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського та з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини свідчать про недодержання позивачем вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Також, наведені обставини підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції згідно яких за кермом автомобіля марки "Dacia Logan", д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився ОСОБА_1 , який від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовився, а також свідчить, що поведінка позивача, а саме: прояви агресії, ненормативна лексика, спроби домовитись, розбіжність у словах, а також удар боковими дверима поліцейської ТОР УПП, за що і було застосовано адміністративне затримання, виходить за межі етичної поведінки працівника поліції.

За встановлених обставин справи, суд зазначає, що позивач розуміючи винуватість своїх дій, допустивши керування транспортними засобами в стані алкогольного, усвідомлюючи неминучість покарання, оскільки його дії є неприпустимими для поліцейського і такими, що дискредитують його звання, з метою уникнення відповідальності відмовляється пройти алкогольне освідування на місці, а також в медичному закладі.

Відтак, в даному випадку вина старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється у прямому умислі, оскільки останній допускав настання несприятливих наслідків.

В своїх доводах позивач посилається на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2020 по справі № 344/10771/21 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

З постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2020 по справі № 344/10771/21 слідує, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Однак, за змістом даної постанови досліджувалося питання встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, а не факт відмови позивача від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Однак, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Окрім того, слід зазначити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №520/10268/19, від 06 березня 2019 року у справі № 816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі № 806/2555/17 і підстави для відступлення від неї відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що постанова Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2020 по справі № 344/10771/21 не є доказом в даній справі, який спростовує наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, зокрема в частині факту відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом відхиляються доводи позивача про протиправність звільнення через недоведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, адже працівники поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Наведені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 17.07.2019 у справі №806/2555/17.

З огляду на вище викладене, суд наголошує, що в ході службового розслідування не встановлювалась наявність чи відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130, 260 КУпАП в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , однак проводилось розслідування за фактом вчинення та доказування дисциплінарного проступку, при цьому правова оцінка вчинених адміністративних правопорушень на це не впливає.

Таким чином, судом в межах розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, як вже зазначалось вище, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Відтак, враховуючи встановлені обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд погоджується із висновком службового розслідування, яким встановлені достатні підстави для застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

Щодо доводів позивача на неспівмірність застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції, то суд вважає такі безпідставними, оскільки за встановлених обставин службового розслідування, з огляду на грубе порушення службової дисципліни, що принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосування такого заходу відповідачем є правомірним.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2019 по справі №819/736/18 (адміністративне провадження №К/9901/69758/18).

Європейським судом з прав людини у рішенні від 12 січня 2012 року в справі "Горовенки та Бугара проти України" (заяви №№ 36146/05 та 42418/05 пункт 28) зазначено, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям.

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.

При цьому, звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в Національній поліції України.

Суд звертає увагу, що згідно приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 по справі №804/1831/16.

На думку суду факти, допущення ОСОБА_1 керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки та в медичному закладі, а також прояви агресії, спроби домовитись, інші дії, що зумовили застосування спецзасобів та затримання, є вчинками, які дискредитують систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості.

Поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.

Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет правоохоронних органів і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівника правоохоронних органів, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого типу стягнення - звільнення зі служби.

В частині доводів позивача про не виконання ним функцій водія під час зустрічі 04.07.2021 з поліцейськими, то такі спростовуються наданими ним самим письмовими поясненнями у ході службового розслідування від 07.07.2021 про те, що він «швидко сів у свій автомобіль та під`їхав до місця зупинки автомобіля марки "БМВ"» та підтверджується письмовими поясненнями поліцейських УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с. 87-88)

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях позивача були наявні порушення вимог п. 2.10, розділу 2, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пп. 1 п. 1 ст. 18, Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п. 3 ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та наказу МВС України від 09.11.2016 №1179 "Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських", тобто, вчинено дисциплінарний проступок, що виразилося у порушенні службової дисципліни - недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, а саме відмова пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, недотриманні норм етичної поведінки поліцейських під час спілкування з громадянами, а також поведінка позивача, прояви агресії, спроби домовитись, розбіжність у словах, інші дії, що зумовили застосування спецзасобів та затримання, що призвело до підриву авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні оскаржуваних наказів, а саме наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" за №1158 від 22.07.2021 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, оперуповноваженого УКР ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , та наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області ""По особовому складу" за №241 о/с від 22.07.2021 про звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта поліції ОСОБА_1 , спеціальний жетон - 0163761, старшого оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку, з 22.07.2021 року, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством із дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, зважаючи на те, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, на думку суду, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАСУ підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , с. Люча, Косівський район, Івано-Франківська область, 78616);

відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.