Справа № 163/1963/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 163/1963/21 пров. № А/857/19719/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04.10.2021 (головуючий суддя Шеремета С.А., розглянуто в м.Любомль в порядку письмового провадження) у справі № 163/1963/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови № 0254/20500/21 від 11.08.2021 у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови № 0254/20500/21 від 11.08.2021 у справі про порушення митних правил.

В обгрунтування своєї позиції позивач посилається на наступне. Постановою Волинської митниці від 11.08.2021 у справі про порушення митних правил №0254/20500/21 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 16862,12 грн., тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості щодо відправника товару, неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою документи, що містять такі відомості. Ст. 485 МК України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети-ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. В даному випадку конкретна мета, як обов`язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір. Будь-яких доказів, які б однозначно вказували на наявність умислу позивачем митним органом не відшукано. Додаткових перевірок при розмитненні автомобіля та зауважень з боку митних органів до митної вартості не було, хоча у повноваженнях митних органів є можливість в разі сумніву щодо ціни запитувати додаткові документи або коригувати митну вартість. При декларуванні товару позивач виходив виключно із договірної ціни.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області адміністративний позов задоволено повністю. Постанову заступника начальника Волинської митниці Гузя Артема Ігоровича від 11.08.2021 року в справі про порушення митних правил №0254/20500/21 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №0254/20500/21 закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю. Зокрема апелянт зазначає, що відповідно до документів, отриманих від литовських митних органів, транспортний засіб марки «OPEL» моделі «ZAFIRA», номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2010 був проданий компанією II «FLORIDE IR KO» (179877474, НОМЕР_2 ; Prezidento 28-1, Taurage) громадянці ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ). Вартість вказаного автомобіля до договору купівлі-продажу (PVM SASKAITA - FAKTURA FLO № 762 від 24.09.2020) становить 2500,00 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05.10.2020 року становить 83081,00 грн. Відповідно, на момент митного оформлення вищевказаного товару, повинно було сплачено митні платежі у загальній сумі 71970,08 грн. В результаті різниця між сплаченими митними платежами і платежами, які необхідно було сплатити становить 16862,12 гривень.

17.06.2021 року посадовою особою Волинської митниці складено протокол про порушення митних правил №0254/20500/21 за ст. 485 МК України, який надіслано позивачу поштовим відправленням.

Вважає, що посадова особа Волинської митниці при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка учасників справи у суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, та беручи до уваги, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення справи, з урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками статті 485 Митного кодексу України (далі МК) через відсутність у його діях складу зазначеного правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Митне оформлення легкового автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA», номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2010 здійснене 05.10.2020 посадовою особою митного поста «Ковель» Волинської митниці Держмитслужби за поданою декларантом (митним брокером) ФОП ОСОБА_4 митною декларацією типу ІМ40ДЕ UA205050/2020/047479. Згідно поданого декларантом інвойсу №105-09К від 29.09.2020 року вартість транспортного засобу становить 1100 євро, його продавцем виступає COMPANY «UNICOM LTD» 12277810, покупцем - Приватне підприємство «ЗАХІД ДРАЙВ» . За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 36555,64 грн. було нараховано та сплачено 55107,96 грн. митних платежів.

15.03.2021 Волинською митницею Держмитслужби, листом Державної митної служби України №20/20-02-01/7.3/545 від 12.03.2021, отримано звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведені перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортного засобу «OPEL ZAFIRA» (VIN НОМЕР_1 ).

Відповідно до експортної митної декларації Литовської Республіки MRN 20LTKC0100EK1CCC92 від 01.10.2020 року, договору купівлі-продажу PVM SASKAITA - FAKTURA № 762 від 24.09.2020 автомобіль «OPEL ZAFIRA» (VIN НОМЕР_1 ) був проданий компанією II «FLORIDE IR KO» (179877474, LT12; Prezidento 28-1, Taurage) громадянці ОСОБА_3 за ціною 2500 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації різниця розміру митних платежів становить 16862,12 гривень, що визначено службовою запискою УАМП та МТР Волинської митниці №7.3-15/233 від 30.03.2021.

17.06.2021 інспектором митниці складено протокол №0254/20500/21 про порушення митних правил громадянином України ОСОБА_1 , за ст. 485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , через декларанта ФОП ОСОБА_4 , під час митного оформлення автомобіля «OPEL ZAFIRA» (VIN НОМЕР_1 ) вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 16862,12 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

11.08.2021 року начальник Волинської митниці Гузь А.І. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0254/20500/21 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 50586,36 грн.

За змістом статей 458, 487 МК, 9-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі, ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Стаття 485 МК встановлює відповідальність, в тому числі, за заявлення в митній декларації, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів, чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Диспозиція статті 485 МК передбачає наявність спеціальної протиправної мети - неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Статтею 69 МК регламентовано дії декларанта та митного органу при класифікації товару, а також відповідальність за неправильну класифікацію товарів.

Зокрема, митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина друга статті 69 МК).

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (частина третя статті 69 МК).

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (частина четверта-шоста статті 69 МК).

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

В той же час закон відносить до предмета доказування визначення розміру митних платежів, від сплати яких має намір ухилитись винна особа. Визначення такого розміру має істотне значення і з огляду на санкцію ст.485 МК України, яка визначена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ч.1 ст.295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст.215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф», розділ V ПК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.351 МК України орган доходів і зборів має право провести документальну невиїзну перевірку в порядку передбаченому ч.ч.3-9 цієї ж ст.351 МК України з використанням передбачених п.5 ст.352 МК України отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Відповідно до ч.11 ст.354 МК України рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ч.1 ст. 54 МК України, здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 МК України встановлює, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно Волинською митницею проведено митне оформлення автомобіля «OPEL ZAFIRA» та визнано заявлену декларантом митну вартість, оскільки відсутність в матеріалах справи рішення про коригування митної вартості свідчить про погодження Волинською митницею митної вартості заявленої декларантом визначеної за першим методом.

Жоден з документів, які надавалися для митного оформлення товарів за ІМ40ДЕ№UA205050/2020/047479 у встановленому законом порядку недійсним не визнано.

Судом встановлено, що висновок відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на підставі інформації, отриманої від митних органів Литовської Республіки.

Тобто, саме на підставі аналізу наданих литовськими митними органами органів документів відповідач встановив, що автомобіль марки «OPEL ZAFIRA» (VIN НОМЕР_1 ) за ціною 2500 євро та, з урахуванням наведеного зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами у даній справі.

Крім того, жодним чином не обумовлено підстав надання відповідачем переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані позивачем до митного оформлення на митниці.

Встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації IM40DE № UA 205050/2020/047479, в якій митна вартість автомобіля визначена за 1 методом.

Таке митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.

Суд наголошує, що в досліджуваній справі рішення про коригування митної вартості в порядку ст.55 МК України митницею не виносилось.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN 20LTKC0100EK1CCC92 від 01.10.2020 року та договір купівлі-продажу PVM SASKAITA - FAKTURA № 762 від 24.09.2020.

Між відомостями цієї експортної декларації, договором купівлі-продажу і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо вартості транспортного засобу.

Однак сама по собі експортна декларації доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Експортна декларація MRN 20LTKC0100EK1CCC92 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією II «FLORIDE IR KO» (179877474, LT12; Prezidento 28-1, Taurage), декларантом виступала компанія UAB «VISPRA»; покупцем товару в декларації зазначений громадянин ОСОБА_3 .

До того ж, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація №20LTKC0100EK1CCC92 (посилання https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/ecs/ecs_home.jsp?Lang=en&buttonId=&MRN=20LT C0100EK1CCC92+&Expand=true) не знайдена. Зважаючи на той факт, що автомобіль, як товар завершив митні формальності в Україні, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за вказаною експортною декларацією не відбувалось переміщення через кордон європейського союзу, таке переміщення відбулось на підставі інших документів не в режимі експорту, а за звичайною умовою купівлі продажу.

Відтак Волинська митниця, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запиту відповідній компанії, які фігурує відправниками товару по литовських документах.

Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушені митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 229,308,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04.10.2021 у справі №163/1963/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 10 грудня 2021 року