Справа № 360/6442/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6442/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дня припинення, а саме з лютого 2019 року.

- звернути постанову до негайного виконання у межах суми заборгованості (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м.Сєвєродонецьк Луганської області як отримувач пенсії обчисленої згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № від 18 вересня 2017 року, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області було призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 лютого 2019 року, у зв`язку з тим, що до управління надійшла інформація від управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи зміни в пенсійному законодавстві, надати суму пенсійних виплат за період з 01.02.2019 можливо тільки після поновлення виплати пенсії. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Позивач вказав, що окремого порядку, на який посилається відповідач не існує і суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період не сплачуються навіть якщо є рішення суду про поновлення пенсійних виплат з дати призупинення пенсійних виплат. Вважаючи підставу для припинення відповідачем і пенсії незаконною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач до канцелярії суду 26.11.2021 за вхідним реєстраційним номером 41473/2021 надав відзив на позовну заяву від 26.11.2021 №1200-0803-7/53207 (а.с.24-26), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що позивач звернувся 19.09.2019 до відповідача із заявою про взяття на облік. Раніше позивач проживав у м. Красний Луч Луганської області. Розпорядженням від 16.01.2018 № 78278 позивача було взято на облік до відповідача як внутрішньо переміщену особу. З 02.08.2019 розпорядженням Управління від 29.01.2019 виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі листа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 28.01.2019 № 636/04, у зв`язку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Із заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивач до відповідача не звертався. Пенсія з 01.02.2019 не нараховувалась та не виплачувалась, сума останньої виплати пенсії у січні 2019 року становить 1497,00 грн. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.19-21).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 10.10.2012 (а.с.9).

Позивач також є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до довідки від 18.09.2017 № (а.с.6).

Розпорядженням УПФУ в м.Сєвєродонецьку на виконання ч.1 ст.12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у зв`язку із скасуванням УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919065394 від 18.09.2017 та внесенням відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року (а.с.32).

Відповідно до довідки від 24.11.2021 №376 ОСОБА_1 з 01.02.2019 пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, в січні 2019 року позивач отримав пенсію в розмірі 1497,00 грн (зворотній бік а.с.32).

На адвокатський запит адвоката позивача відповідачем надано відповідь від 05.10.2021 №1200-0202-8/41605, в якій вказано, що УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2019, у зв`язку з тим, що до управління надійшла інформація від управління правці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Станом на теперішній час із заявою про поновлення виплати пенсії до органів Пенсійного фонду ОСОБА_1 не звертався (а.с.4-5).

Не погоджуючись з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 47 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як зазначив відповідач, розпорядженням УПФУ в м.Сєвєродонецьку на виконання ч.1 ст.12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у зв`язку із скасуванням УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919065394 від 18.09.2017 та внесенням відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року (а.с.32).

Між тим, Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, які зазначив відповідач.

Тобто припинення виплати пенсії позивачу відбулося безпідставно та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV.

Посилання відповідача на те, що призупинення виплати пенсії є правомірним, оскільки відбулось на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637, від 08.06.2016 №365, суд вважає неприйнятними з наступних підстав.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст.113,116,117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону №1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності ( п. 25 рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 33 рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 лютого 2019 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналізуючи вказані вище норми права та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області при прийнятті розпорядження від 29.01.2019 діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним зазначене розпорядження, оскільки саме вищевказане розпорядження створює відповідні правові наслідки для позивача.

Ефективним способом захисту порушених прав позивача є поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2019, зі сплатою всієї суми заборгованості, що виникла за цей період, оскільки як вбачається з довідки від 24.11.2021 №376, наданої відповідачем, в останнє позивач отримав пенсію в січня 2019 року у розмірі 1497,00 грн (зворотній бік а.с.32).

Приписами частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що це питання було досліджено судом під час відкриття провадження у справі та позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом, а підстави для поновлення строку визнані судом поважними (а.с. 19-21).

Підстав вважати, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до частини третьої статті 291 КАС України мають бути враховані судом при розгляді типової справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа має сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 15.11.2021 з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 908,00 грн на підставі пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908,00 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який з 15 грудня 2017 року позбавлений пільг щодо сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 29 січня 2019 року про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року.

Допустити рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова