Справа № 601/924/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 601/924/21 пров. № А/857/19521/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/924/21 (головуючий суддя Білосевич Г.С., час ухвалення 14 год. 07 хв., м. Кременець) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив: а) скасувати постанову серії БАБ №872831 від 08 квітня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, винесену поліцейським СПД (м. Почаїв) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Мельничуком В.В.;

б) скасувати постанови: серії БАБ №872832 від 08 квітня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та серії БАБ №872833 від 08 квітня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП ВП №1 м. Шумськ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Трачуком О.А.;

в) провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Рішенням від 04 серпня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області в задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції в обґрунтування рішення безпідставно зазначив про те, що наявність події адміністративного правопорушення та вина особи у його вчиненні підтверджується диском з відеозаписом події в сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення. Проте працівники поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складали та в матеріалах справи вказаний протокол відсутній, а тому незрозуміло, чому суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваних постанов.

Також вказує на те, що оскаржувані постанови за своїм змістом містять відомості лише про долучення до них відеоматеріалів.

Відтак, апелянт вважає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є незаконним.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 08.04.2021 щодо ОСОБА_1 винесено три постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 126 КУпАП (серії БАБ № 872832); ч. 5 ст. 121 КУпАП (серії БАБ № 872833) та ч.6 ст.121 КУпАП (серії БАБ №872831).

Зі змісту вказаних постанов встановлено, що ОСОБА_1 08.04.2021 у м. Почаїв по вул. Лосятинській 4 керував скутером «Ямаха» без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР, та не був одягнений в застебнутий мотошолом, допустивши порушення передбачене п.2.3 ПДР України. Крім того, вказаний скутер «Ямаха» не зареєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту придбання, а отже, позивачем порушено й п.2.9 та 30.1 ПДР.

За вказані правопорушення накладено стягнення у вигляді штрафів у розмірі 3400 грн (ч.2 ст.126 КУпАП), 510 грн (ч.5 ст.121 КУпАП) та 850 грн (ч.6 ст. 121 КУпАП) відповідно.

Не погодившись із вказаними постановами, позивач оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що оскаржені постанови винесені з належним обґрунтуванням прийнятих рішень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності та відповідають фактичним обставинам справи, а з досліджених судом доказів вбачається наявність складів правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.ч. 5,6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами) (надалі-Правила) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.30.1 Правил власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Пунктом 2.3 «г» Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, під час руху на мотоциклі і мопеді, бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 6 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту оскаржуваних постанов слідує, що позивач керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, а також транспортний засіб не був зареєстрований у встановленому законом порядку, та під час руху позивач перебував без мотошолома.

Вчинення вказаних правопорушень підтверджується долученими до матеріалів справи відеодоказами, про які зазначено також і в оскаржуваних постановах.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність факту вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.ч. 5,6 ст.121 КУпАП колегія суддів вважає обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання позивача на те, що в рішенні суду вказано про протокол про адміністративне правопорушення, який не складався, оскільки вказана обставина не спростовує інших доказів, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, позивач ні під час притягнення його до адміністративної відповідальності, ні під час розгляду справи в судах не надав доказів наявності в нього документів на право керування транспортним засобом, а також реєстрації транспортного засобу в уповноваженому органі МВС.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на норми ст. 36 КУпАП, якими передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (ч.1).

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч.2).

З матеріалів справи слідує, що за фактом керування позивачем транспортним засобом у м. Почаєв 08.04.2021 працівниками Національної поліції в Тернопільській області складено три постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, якими на позивача накладено штрафи в розмірі 3400 грн, 510 грн та 850 грн відповідно.

Отже, з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП до позивача слід було застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП - двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 08.04.2021 серії БАБ 872831 та БАБ №872833 на суму штрафів 850 грн та 510 грн підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції не завернув належної уваги на вказані обставини, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволення позову повністю.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 243, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/924/21 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №872833 від 08.04.2021, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №872831 від 08.04.2021, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 10.12.2021.