Справа № 480/7996/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2021 року Справа № 480/7996/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/7996/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, викладену у листі №239/01.01-13 від 12.07.2021, та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про надання будівельного паспорту.
Зазначає, що у спірних правовідносинах має місце суперечність між інтересами позивача на використання належної на праві власності земельної ділянки для спорудження житлового будинку та інтересами територіального громади міста в особі Сумської міської ради на використання території міста для спорудження виключно багатоповерхових житлових будинків згідно із рішенням № 1943-МР від 19.12.2012. Вважає, що у спірних правовідносинах підлягає захисту інтерес фізичної особи - громадянина (позивача) на забудову належної на праві приватної власності земельної ділянки; натомість інтерес територіальної громади в особи міської ради у даному випадку носить неконкретизований характер, за своєю правовою суттю є фактично декларацією намірів на майбутнє задля суспільного (громадського) блага, практична реалізація цього інтересу залежить від обставин, стосовно яких відсутня впевненість у настанні. При цьому, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого згідно із законодавством.
Ухвалою від 01.09.2021 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження без повідомленням сторін.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
25.06.2021 позивач звернулася з письмовою до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради з приводу видачі будівельного паспорту забудови означеної ділянки, до якої було додано засвідчену копію документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку, та долучено ескіз намірів забудови (а.с.23-31).
За результатами розгляду вищевказаної заяви, Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради надіслано позивачеві лист від 12.07.2021 № 239/08.01-13 про відмову у наданні будівельного паспорту, в якому зазначено, що відповідно до генерального плану м. Суми, зі змінами, затвердженими рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР, та плану зонування території міста, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, зазначена територія належить до зони змішаної багатоквартирної та громадської забудови Ж-3, Ж-4, де будівництво садибних житлових будинків (нових) з присадибними земельними ділянками не передбачено (а.с.32).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд погоджується з доводами Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.
Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Згідно з п. 1.1 розділу 1 та пп.3.2.7 п. 3.2 розділу III Положення про управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 14.11.2018 № 4086-МР, відповідач у справі є спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на території м. Суми, до повноважень якого належить надання відповідно до закону будівельних паспортів забудови земельних ділянок.
Відповідно до п. 2.3 розд. 2 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103 (надалі - Порядок), уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Згідно з п. 2.4. роз. 2 Порядку підставою відмови у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки є невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачається, що за порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України від 16.11.1992 № 2780-ХІІ «Про основи містобудування» визначено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.
У статті 5 цього Закону визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.
Згідно із частиною другої статті 5 Закону №3038-VI вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Відповідно до частини першої ст.16 цього ж Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану (ст.17 Закону №3038-VI).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з урахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Суд зазначає, що на даний час є чинним Генеральний план м. Суми зі змінами, внесеними рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР, та План зонування території міста Суми (зонінг), затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, який деталізує положення генерального плану міста.
На підставі вищенаведеного, суд погоджується із доводами відповідача, що у даному випадку є невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території міста.
Отже, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відмова Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради у видачі будівельного паспорту відповідає нормам чинного законодавства.
Щодо доводів представника позивача, що у спірних правовідносинах підлягає захисту інтерес фізичної особи - громадянина (позивача) на забудову належної на праві приватної власності земельної ділянки; натомість інтерес територіальної громади в особи міської ради у даному випадку носить неконкретизований характер, суд зазначає, що містобудівна документація розробляється з врахуванням громадських інтересів та має на меті створення та підтримання повноцінного життєвого середовища з урахуванням балансу інтересів.
До того ж, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації» наголошує на одному з обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном - його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами. Складові цього критерію не є універсальними (абсолютними), оскільки не існує чіткого, виключного переліку обставин, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення цієї «справедливої рівноваги».
Отже, з урахуванням того що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то, на думку суду, оспорюване рішення відповідача прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №520/8970/18.
Крім того, з наданих позивачем матеріалів не вбачається, що позивач оскаржувала рішення Сумської міської ради щодо затвердження змін до Генерального плану м. Суми та Плану зонування території міста Суми (зонінг) в частині належної йому земельної ділянки, а тому вони є чинними та обов`язковим до виконання відповідачем.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання повторно розглянути її заяву про надання будівельного паспорту не підлягають задоволенню.
З урахуванням того, що у задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька