Справа № 640/27677/21
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м. Київ № 640/27677/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 160 141,90 грн.;

стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві на користь позивача нараховану пенсію за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 160 141,90 грн.;

визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та невиплачена, починаючи з 08 серпня 2019 року по день фактичної виплати пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав в повному обсязі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року, оскільки здійснив тільки нарахування пенсії, без її виплати. Відтак, підлягає нарахуванню компенсація на суму пенсії, яка гне була виплачена.

У поясненнях (т. 1 а.с. 44-46) третя особа стверджує про те, що відповідач не має відкритих рахунків в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, а тому, у разі задоволення позову, буде позбавлене можливості виконати рішення суду.

У відзиві (т. 1 а.с. 48-54) представник ГУ ПФУ в м. Києві посилається на те, що рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань та в установленому чинним законодавством порядку. Спір виник з приводу відмов у призначенні пенсії за заявою позивача, а не строків її виплати, у зв`язку з чим представник вважає, що підстав для стягнення втрати частини доходів позивача немає.

У запереченнях на пояснення (т. 1 а.с. 58-59) представник позивача вказує на те, що розгляд даної справи може вплинути на права та обов`язки третьої особи.

Відповідь на відзив (т. 1 а.с. 67-78) містить фактично ті самі аргументи та доводи, що і позовна заява.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 11-18) у справі № 640/1707/20, яке згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93333924) набрало законної сили 01 лютого 2021 року, визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, викладену в листі від 19 грудня 2019 року № 306631/03, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві призначити з 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 12 січня 1984 року по 13 жовтня 1990 року, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, відповідач здійснив лише нарахування пенсії, без її виплати, у тому числі на стадії виконання зазначеного рішення суду (т. 1 а.с. 22-25).

Водночас, як стверджує представник ГУ ПФУ в м. Києві, що не заперечується позивачем, кошти в сумі 8 098,53 грн за квітень 2021 року нараховані на квітень поточного року через установу банку, в той час як кошти в сумі 160 141,90 грн за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року нараховані за рішенням суду, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який наразі не прийнятий.

Вважаючи невиплату коштів за вказаний період протиправною позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Водночас, відповідно до вимог частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Слід звернути увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на наведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З аналізу предмету спору у цій справі суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року у справі № 640/1707/20.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, допущеної на виконання рішення суду. Проте, правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, в оскаржуваних правовідносинах наявні обставини, з якими наведені норми КАС України пов`язують наявність підстав для, зокрема, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку, зокрема, статті 383 КАС України з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а (адміністративне провадження № К/9901/21958/18).

За таких обставин, суд не вбачає належних правових підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 160 141,90 грн та, відповідно, стягнення цих коштів.

Що стосується решти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно з статтями 1, 2 вказаного Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, у редакції, станом на 08 серпня 2019 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

В подальшому, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2021 року № 355, вказаний пункт зазнав певних змін, а саме: компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17) та від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

Судом встановлено, що нарахування позивачу пенсії відбулось на виконання судового рішення за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року, що не заперечувалось сторонами.

Несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

При цьому, належні позивачу за вказаний період кошти ще не виплачені останньому, а відтак дії відповідача носять триваючий характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18 (адміністративне провадження № К/9901/61950/18), від 29 листопада 2021 року у справі № 466/9253/17 (адміністративне провадження № К/9901/19992/19).

Поряд з цим, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована але невиплачена, починаючи з 08 серпня 2019 року по день фактичної виплати пенсії.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`кта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається допущення ГУ ПФУ в м. Києві бездіяльності, яка не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 3 статті 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 08 серпня 2019 року по 31 березня 2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована але невиплачена, починаючи з 08 серпня 2019 року по день фактичної виплати пенсії.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя П.В. Вовк