Справа № 420/9657/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9657/20
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Джабурії А.В. та Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2021 року (суддя Глуханчук О.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 02.04.2021) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

23 березня 2020 року ТОВ "СПМК-17" звернулося до адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, у якому, з урахуванням роз`єднання судом позовних вимог, просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184027 від 23.12.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2021 року у задоволенні позову товариства відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ТОВ "СПМК-17" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до автомобільних перевізників. Проте позивач є власником, а перевізником є ПП "Південьдортех", що підтверджено укладеного між ними Договором оренди транспортних засобів від 01.11.2019 №11/19-0/33, та актом приймання - передачі транспортних засобів від 01.11.2019 року.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Судом першої інстанції справа була розглянута за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "СПМК-17", , 31.12.1998 зареєстрований у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дата запису: 14.09.2011, номер запису: 0042516. Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65025, Одеська обл., Комінтернівський р-н(п), 21-й км Старокиївського шосе, будинок 30А. Основним видом економічної діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

11 листопада 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу Вантажний/сідловий тягач-Е Mercedes-Benz Actros, н/з НОМЕР_1 , що належить ТОВ "СПМК-17" під керуванням водія ОСОБА_1 , за результатом якої складено Акт №193831 від 11.11.2019 року.

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено наступні порушення: надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень (вантаж: бітум дорожній, згідно ТТН №470 від 10.11.2019 замовник та вантажоодержувач ТОВ "Дорлідер") ТЗ обладнаний цифровим тахографом без оформлення документів, передбачених статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: протоколу перевірки та адаптації тахографа, без щоденних реєстраційних листків обліку режимів праці та відпочинку водія, без картки водія, чим порушено вимоги наказів МТЗУ №340 від 07.06.10 та №385 від 24.06.10, ПКМУ №1007 від 02.11.15. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

13 грудня 2019 року за вих. №80603/32-1/24-19 посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на адресу ТОВ "СПМК-17" (21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область) складено Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 23.12.2019 року до Управління для участі у розгляді справи, зокрема по акту проведення перевірки №198109 від 11.11.2019 року (т. І а.с. 222).

В якості доказів надіслання на адресу товариства зазначеного Запрошення відповідач надав до суду копію списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, зі штампом від 13.12.2019 відділення поштового зв`язку Одеса 14 Укрпошта, у якому зазначено, що на адресу: 21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область, адресат: ТОВ "СПМК-17" направляється відправлення за номером 217, а також копію фіскального чеку Укрпошти від 13.12.2019 (т. І а.с. 223).

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції на сайті Укрпошти не можливо здійснити відстеження поштового відправлення за трек-номером 217, у зв`язку зі спливом терміну зберігання вказаної інформації в додатку "Трекінг".

23 грудня 2019 року на підставі Акту №193831 від 11.11.2019 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнято постанову №184027 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 1 700,00 грн. (т. І а.с. 9).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ТОВ "СПМК-17" звернулося до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову товариства суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки матеріалами справи підтверджено перевезення вантажів без оформлення документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за який передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Доводи позивача про порушення порядку розгляду справи також не знайшли свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що відповідачем дотримано вимоги пунктів 26, 27 Порядку №1567.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень визначено Законом України від 05.04.2001 року №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 5 цього Закону основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабміну України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567).

Згідно пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно із абзацом 3 частини першої статті. 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 33 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Отже відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до статті 1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи ТОВ "СПМК-17" є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ.

Позивач як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі стверджує, що є власником вантажного сідлового тягачу н/з НОМЕР_1 , якій передало у користування ПП "Південьдортех" на підставі Договору оренди транспортних засобів від 01.11.2019 №11/19-0/33 та акту приймання - передачі транспортних засобів від 01.11.2019 р.

Крім того в матеріалах справи містяться письмові пояснення ПП "Південьдортех" (т. ІІ а.с. 12), в яких підприємство визнало, що використовувало у своїй діяльності 11 листопада 2019 року зазначений ТЗ, на підтвердження чого надало копії ТТН №203 від 11.2019 року.

З наданої копії ТТН вбачається, що автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем (бітумна суміш) є ПП "Південьдортех" (т. ІІ а.с. 13).

Проте, ураховуючи, що зазначена копія не засвідчена в установленому порядку, вона не має юридичної сили, і тому колегія суддів не може визнати її доказом.

До того ж, як вбачається з матеріалів перевірки 11 листопада 2019 року, під час перевірки водієм ТЗ було надано іншу ТТН, а саме №470 від 10.11.2019 року, у якій замовник та вантажоодержувач є ТОВ "Дорлідер".

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що товариство у спірних правовідносинах не було автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу ТЗ Вантажний/сідловий тягач-Е Mercedes-Benz Actros, реєстраційний номер НОМЕР_1 . З цих підстав колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на договір оренди транспортного засобу від 01.11.2019 року №11/19-О/33, укладений між позивачем, як орендодавцем, та ПП "Південьдортех", як орендарем.

На підставі викладеного у сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що під час перевірки 11 листопада 2019 року товариство не використовувало ТЗ н/з НОМЕР_1 , а лише володіло майновими правами на нього.

Таким чином, відповідачем вірно визначено ТОВ "СПМК-17" як суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до положень статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Так, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1.3. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до пункту 6.1 Положення №340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з пункту 6.3 Положення №340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 березня 2020 року по справі №823/1199/17.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктом 3.3 Інструкції №385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема:

у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, під час проведення перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено, що водій вантажного ТЗ Mercedes-Benz Actros НОМЕР_1 , зупинений під час виконання перевезення 11 листопада 2019 року, не мав при собі (не надав до перевірки) протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або картку водія. При цьому, ТЗ Mercedes-Benz Actros, НОМЕР_1 , обладнаний цифровим тахографом.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо винесення оскаржуваної постанови відповідають вимогам чинного законодавства України та здійснені у порядку,спосіб та в межах наданих повноважень. Належних підстав для скасування ТОВ "СПМК-17" не доведено.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем не доведено факт повідомлення товариства про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку №1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав, керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Пунктом 31 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що сповіщення (запрошення) позивача про розгляд справи.

При цьому, можливе формальне недотримання відповідачем приписів пункту 26 Порядку №1567, що виразилося в даному випадку у не отриманні зворотних поштових повідомлень про вручення товариству запрошення, не є підставою для скасування спірної постанови про накладення штрафу, оскільки судом встановлено, що позивач мав бути обізнаний із датою розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Більше того, позивач реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за інкриміноване порушення шляхом звернення до суду з даним позовом, та його доводи про незаконність оспорюваної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, сам лише факт відсутності доказів вручення позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на думку колегії суддів, не може бути достатньою підставою для задоволення позову з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення товариством законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ " СПМК-17".

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка і доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя О.В.Джабурія