Справа № 320/2567/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року № 320/2567/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в загальному розмірі 30 419 596,92 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що ПАТ «Київметробуд» в порушення вимог чинного законодавства не сплачує суму витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у зв`язку з чим за період з липня 2014 року по травень 2019 року виникла заборгованість по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій у загальному розмірі 30 419 596,92 грн., а саме:

1) по ПАТ «Київметробуд»:

- за списком №1 - 43 502,99 грн. (за період з 01.05.2019 по 25.05.2019);

- за списком №2 - 1 065,24 грн. (за період з 01.05.2019 по 25.05.2019);

2) по Управлінню реконструкції та будівництва ПАТ «Київметробуд»:

- за списком №1 - 348,77 грн. (за період з 01.12.2018 по 25.02.2019);

- за списком №2 - 37 544,78 грн. (за період з 01.12.2018 по 25.02.2019);

- відшкодування фактичних витрат, термін сплати яких настав у лютому - травні 2019 року - 56 834,19 грн.;

3) по Управлінню механізації ПАТ «Київметробуд»:

- 481 535,93 грн. (за період з 01.12.2017 по 25.05.2019);

4) по Тунельному загону №14 ПАТ «Київметробуд»:

- 6 551 378,57 грн. (за період з 01.07.2014 по 25.01.2019);

5) по Будівельно-монтажному управлінню №6 ПАТ «Київметробуд»:

- 7 611 781,67 грн. (за період з 01.06.2017 по 25.05.2019);

6) по Тунельному загону №4 ПАТ «Київметробуд»:

- 9 349 630,08 грн. (за період з 01.06.2017 по 25.05.2019);

7) по Автобазі ПАТ «Київметробуд»:

- 415 896,75 грн. (за період з 01.04.2018 по 25.05.2019);

8) по Будівельно-монтажному управлінню №3 ПАТ «Київметробуд»:

- 5 870 077,95 грн. (за період з 01.02.2017 по 25.05.2019).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 замінено позивача - Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 замінено позивача - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. Цією ж ухвалою залишено без розгляду поданий відповідачем відзив на позов у зв`язку з недотриманням процесуального троку для його подання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 08.12.2021 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Київметробуд" (ідентифікаційний код 01387432) є юридичною особою та обліковується в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсійним фондом України сплачуються пенсії, які призначенні на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, що працювали за списками № 1 та № 2 на підприємстві відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що органами Пенсійного фонду України були направлені на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали на роботах за Списками №1 та №2, для відшкодування таких витрат (т.1, а.с.101-110,114-156, 158-169, 171-173, 175-177, 179-181, 183-185, 187-192, 194-196, 198-200, 202-204, 206-208, 210-212, 214-222; т.2, а.с.63-151, 156-232, 235, 237-251; т. 3, а.с.1-9, 11, 13-48, 70-146, 203-204, 206-207, 209-210, 214-215, 218-220, 223-242; т.4, а.с.40-41, 235-236, 241-242, 248; т.5, а.с.5-6, 11-12, 100 (зв.), 101 (зв.); т.6, а.с.126-191, 200, 209-227, 233-249; т.7, а.с.1-7, 16-54; т.15, а.с.117-208; т.16, а.с.120-188; т.19, а.с. 93-101, 104-106, 108-110, 114-116, 118-120, 122 (зв.)-139, 141-206, 208-211, 213-229, 233, 237-250; т.20, а.с.1-10, 12-136, 142-158, 160-192, 194-195, 197-198, 200-201, 203-204, 206-207, 209-210, 212-213, 215-216, 218-219).

Вказані розрахунки були направлені на адресу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" рекомендованою поштовою кореспонденцією та отримані останнім, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відмітками про вручення (т.1, а.с.170, 174, 178, 182, 186, 193, 197, 201, 205, 209, 213; т. 3, 75 (зв.), 78 (зв.), 81 (зв.), 84 (зв.), 87 (зв.), 90 (зв.), 93 (зв.), 96 (зв.), 99 (зв.), 211-212; т.5, а.с.248-250; т.6, а.с.1-9, 37-48, 74-81, 106-119; т.19, а. с. 98 (зв.), 101 (зв.), 140 (зв.), 143 (зв.), 146 (зв.), 149 (зв.), 152 (зв.), 155 (зв.), 158 (зв.), 161 (зв.), 197 (зв.),207,230-232,234-235,236 (зв.), 241 (зв.), 244 (зв.), 247 (зв.), 250 (зв.); т.20, а.с. 3 (зв.), 6 (зв.), 10 (зв.), 14 (зв.),137-141, 162 (зв.), 165 (зв.), 170 (зв.), 173 (зв.), 176 (зв.), 179 (зв.), 182 (зв.), 185 (зв.), 187 (зв.), 188 (зв.), 220-237; т.21. а.с.6-21).

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ГУ ПФУ у м. Києві, на обліку в якому відповідач перебуває на теперішній час, стверджує, що ПАТ «Київметробуд» не сплачує суму витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у зв`язку з чим за період з липня 2014 року по травень 2019 року виникла заборгованість по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій у загальному розмірі 30 419 596,92 грн., а саме:

1) по ПАТ «Київметробуд»:

- за списком №1 - 43 502,99 грн. (за період з 01.05.2019 по 25.05.2019);

- за списком №2 - 1 065,24 грн. (за період з 01.05.2019 по 25.05.2019);

2) по Управлінню реконструкції та будівництва ПАТ «Київметробуд»:

- за списком №1 - 348,77 грн. (за період з 01.12.2018 по 25.02.2019);

- за списком №2 - 37 544,78 грн. (за період з 01.12.2018 по 25.02.2019);

- відшкодування фактичних витрат, термін сплати яких настав у лютому - травні 2019 року - 56 834,19 грн.;

3) по Управлінню механізації ПАТ «Київметробуд»:

- 481 535,93 грн. (за період з 01.12.2017 по 25.05.2019);

4) по Тунельному загону №14 ПАТ «Київметробуд»:

- 6 551 378,57 грн. (за період з 01.07.2014 по 25.01.2019);

5) по Будівельно-монтажному управлінню №6 ПАТ «Київметробуд»:

- 7 611 781,67 грн. (за період з 01.06.2017 по 25.05.2019);

6) по Тунельному загону №4 ПАТ «Київметробуд»:

- 9 349 630,08 грн. (за період з 01.06.2017 по 25.05.2019);

7) по Автобазі ПАТ «Київметробуд»:

- 415 896,75 грн. (за період з 01.04.2018 по 25.05.2019);

8) по Будівельно-монтажному управлінню №3 ПАТ «Київметробуд»:

- 5 870 077,95 грн. (за період з 01.02.2017 по 25.05.2019).

Вказані обставини стали підставою для подання до суду цього позову про відшкодування витрат у примусовому порядку, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого законом України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлений Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, якою затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція № 21-1, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники, до яких, серед іншого, віднесено роботодавців - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена розділом 6 Інструкції №21-1.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 6.4 Інструкції №21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п.6.5 Інструкції №21-1).

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Отже, відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладений на підприємства (відповідача).

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 30 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №640/23683/19.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконання вимог Інструкції № 21-1 органами Пенсійного фонду України були направлені на адресу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" розрахунки фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах за списками №1 та №2, за період з липня 2014 року по травень 2019 року, копії яких наявні у матеріалах справи.

Суд зауважує, що вищезазначені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій були направлені на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією та отримані останнім, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відмітками про вручення.

Проте, відповідач в порушення пункту 6.7 Інструкції № 21-1 не перерахував в належні строки кошти за вказаний період, що призвело до утворення заборгованості у загальному розмірі 30 419 596,92 грн.

Іншого суду відповідачем доведено не було.

Суд зауважує, що ухвалою від 18.06.2019 про відкриття провадження у цій справі від відповідача було витребувано докази сплати заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (у разі наявності).

Однак, докази погашення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідач протягом розгляду справи суду не надав.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки дана справа не пов`язана з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у даному випадку кожною стороною має бути доведена правомірність своєї позиції, що відповідає засадам змагальності.

Так, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є змагальність сторін.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, засади змагальності покладають на відповідача обов`язок довести суду правомірність його заперечень та надати суду докази відсутності у нього заборгованості перед позивачем з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, або докази відсутності у нього обов`язку такого відшкодування.

Натомість, під час розгляду справи такі докази відповідач суду не надав, як і не надав взагалі доказів відшкодування позивачеві витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у будь-якому розмірі.

Фактично, заперечення відповідача у цій справі ґрунтуються не на його твердженні про відсутність у нього заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (чи то через сплату таких витрат у повному обсязі, чи то через відсутність обов`язку по такій сплаті тощо), а стосуються процесуальних зауважень щодо дотримання органами Пенсійного фонду України процедури стягнення таких витрат, а також надання доказів на підтвердження заборгованості.

Зокрема, відповідач зазначив про те, що позивачем не були надані докази фактичного понесення ним витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також не надані докази отримання відповідачем розрахунків фактичних витрат з огляду на те, що повідомлення про вручення поштового відправлення не були засвідчені належним чином.

З приводу тверджень ПАТ «Київметробуд» щодо ненадання позивачем доказів понесення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, суд ще раз звертає увагу на те, що такими доказами, які є належними, допустимими та достатніми для підтвердження понесення відповідних витрат, є розрахунки, з доказами їх направлення страхувальнику.

Саме такий правовий висновок викладено в пункті 30 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №640/23683/19.

Як було зазначено вище, в матеріалах справи містяться копії відповідних розрахунків, які підтверджують правомірність вимог позивача.

Стосовно тверджень відповідача про неналежне засвідчення копій суд зазначає таке.

Частина перша статті 72 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС України визначені частиною першою цієї статті дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові докази.

Відповідно до статті 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).

Стаття 90 КАС України визначає, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В пункті 97 постанови від 02.12.2021 у справі № 320/6723/19 Верховний Суд зазначив, що важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є його належне засвідчення.

В контексті встановленого законодавством порядку засвідчення копій документів, слід зазначити, що правила засвідчення копій документів визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, пунктом 5.27 якого передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до п. 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Аналіз вищевказаних норм дає підстави прийти до висновку, що належним чином засвідченими копіями документів вважаються ті, які містять обов`язкові реквізити такого засвідчення, а саме слова «Згідно з оригіналом», назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали (ініціал імені) та прізвище, дату засвідчення копії.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01.06.2021 у справі № 640/6758/20.

У п.20 постанови Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №160/7887/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 81616942) зазначено, що оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Отже, засвідчення копії доказу для її відповідності оригіналу може відбуватися не лише шляхом проставлення напису «Згідно з оригіналом», а й іншого словесного виразу, який дозволяє встановити волевиявлення особи на відповідне засвідчення.

Суд зазначає, що наявні у матеріалах справи копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також поштові повідомлення про їх вручення відповідачеві містять напис «Згідно з оригіналом», назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали (ініціал імені) та прізвище, а лише відсутність такого реквізиту як дата засвідчення копії, на переконання суду, не може позбавляти такий документ юридичної сили, з огляду на те, що усі докази направлялися до суду з відповідною супровідною документацією, яка містила вихідну дату.

Крім того, суд зауважує, що у судових засіданнях судом були оглянуті у присутності представників учасників процесу оригінали поштових повідомлень, якими підтверджується направлення на адресу відповідача вищевказаних розрахунків, та після огляду оригіналу доказу та встановлення відповідності йому копії доказу, наявного у справі, на такій копії головуючим суддею у цій справі власноруч був зроблений напис про відповідність копії доказу його оригіналу, що відповідає положенням статті 95 КАС України.

З урахуванням цього, суд вважає, що наявні у справі документи відповідають ознакам письмових доказів, а тому підстави для їх виключення з числа доказів за клопотанням відповідача відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 18 червня 2020 року у справі №813/612/17, від 9 липня 2020 року у справі № 804/1424/17, від 05 січня 2021 року у справі №640/18421/19, за яким наявність формальних недоліків в оформленні розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування.

Також суд зазначає, що правовий висновок щодо питання стягнення з підприємства заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за минулі роки вже викладався Верховним Судом.

Так, у постанові від 21.02.2019 у справі №804/323/16 Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«...незгода позивача з надісланими на його адресу Розрахунками ґрунтується виключно на тому, що вони включають заборгованість за минулі роки. Позивач вважає, що у нього відсутній обов`язок здійснювати відшкодування за такими розрахунками.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що посилання позивача на порушення відповідачем п. 6.4. - 6.8. Інструкції при формуванні Розрахунків, і як наслідок відсутність у нього обов`язку здійснювати відшкодування за такими розрахунками, є недоречним, оскільки невчасне направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не звільняє підприємство від обов`язку відшкодувати зазначену заборгованість.

Чинне законодавство України не встановлює такого наслідку порушення строку направлення розрахунку, як визнання його недійсним чи протиправним. Несвоєчасність направлення органами Пенсійного фонду України розрахунку, не впливає на встановлення наявності і визначення розміру сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій працівникам, та не звільняє позивача від обов`язку їх відшкодування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 №804/18327/14.

Також суд вважає непереконливими твердження відповідача про порушення позивачем порядку надання доказів, визначеного статтею 79 КАС України.

Так, частиною дев`ятою цієї статті закріплено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, враховуючи, що розрахунки витрат на виплату та доставку пільгових пенсій попередньо направлялися відповідачу, як страхувальнику, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, суд констатує відсутність обов`язку позивача по повторному надсиланню копії цих доказів відповідачу (які вже наявні у нього) перед їх долученням до матеріалів справи. Крім того, суд зауважує, що такі розрахунки перед їх долученням направлялися відповідачу, однак через низьку розподільну здатність копій (їх нечитабельність) суд повторно зобов`язав позивача надати такі копії відповідачу, що не може свідчити про недотримання вимог статті 79 КАС України.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів погашення ним заборгованості перед позивачем з відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову повністю.

Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, до основних завдань, які стоїть перед органами Пенсійного фонду України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.

Одним із джерел наповнення бюджету Фонду є надходження від відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.

Саме такий правовий висновок викладено у вищевказаній постанові Верховного Суду від 05 січня 2021 року у справі №640/18421/19.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сума сплаченого позивачем судового збору не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (ідентифікаційний код 01387432, адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корпус 8б, поверх 5) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з липня 2014 року по травень 2019 року в загальному розмірі 30 419 596,92 грн. (тридцять мільйонів чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість тисяч грн. 92 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.12.2021.

Суддя Дудін С.О.