Справа № 755/11126/16-а
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 грудня 2021 року м. Київ №755/11126/16-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві
провизнання протиправними дій
встановив:

14.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, в останній редакції якого просила:

- визнати незаконними дії відповідача при призначенні їй компенсаційної виплати, як особі, що доглядає за особою старшою 80-ти років;

- стягнути з відповідача недоплачені компенсаційні виплати у розмірі 25 375,73 грн. та моральні збитки у розмірі 26000,00 грн.;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй компенсаційну виплату у розмірі прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, встановленого законом України про державний бюджет на відповідний рік.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні та відстрочено сплату позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви до 27.09.2016.

Ухвалою названого суду від 29.09.2016 позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016:

- скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15.07.2016 в частині відстрочення сплати судового збору до 27.09.2016 року, та в цій частині прийнято нову ухвалу, якою позивачку звільнено від сплати судового збору;

- ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року - скасовано та прийнято нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.02.2017 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2017:

- постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2017 скасовано;

- прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення виплат та моральних збитків задовольнити частково;

- визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, встановленому законом України про державний бюджет на відповідний рік, починаючи з 14.01.2016;

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, встановленому законом України про державний бюджет на відповідний рік, починаючи з 14.01.2016;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07.10.2020 постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 16.02.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.10.2020 справу №755/11126/16-а передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідно до частини другої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21.10.2020 повернуто апелянту.

15.03.2021 справа №755/11126/16-а надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно з витягом протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 для розгляду справи №755/11126/16-а визначено суддю Шейко Т.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві у складі судді Шейко Т.М. від 19.03.2021 прийнято до провадження справу №755/11126/16-а, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Учасникам справи запропоновано надати пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.10.2020.

Позивач подала клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Заява обґрунтована тим, що позивача вважає за доцільне провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи предмет спору, важливість справи для позивача та необхідність дослідження доказів.

Розглянувши заяву позивача, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

У відповідності до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, згідно з пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Щодо посилань позивача на предмет спору, суд наголошує на тому, що провадження у справі відкрито в межах предмету позову та відсутні будь-які обґрунтовані підстави для розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

З урахуванням предмету спору та відповідно до вимог статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи не позбавлені права подати будь-які письмові пояснення та докази в підтвердження власної позиції, а тому підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження суд не вбачає.

Керуючись пунктом 2 частини 6 статті 262, частиною 5 статті 262, 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Шейко