Справа № 442/2754/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №442/2754/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми.

Суть справи.

14.05.2020 ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь 163844,20 грн. інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми в розмірі 61594,25 грн., всього: 225438,45 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2020 позов задоволено.

Рішення суду оскаржили відповідачі.

Львівський апеляційний суд постановою від 20.05.2021 апеляційну скаргу задовольнив частково; провадження у справі закрив.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.09.2021 справу передано до Львівського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Вказана справа надійшла на адресу суду 24.09.2021 за вх. №69466 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р.

Короткий зміст позовних вимог.

На час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права на отримання допомоги є дата смерті військовослужбовця (її чоловіка), яка зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно з цієї дати у відповідачів виникло грошове зобов`язання перед нею, яке було виконано лише 30 квітня 2020 року шляхом зарахування одноразової грошової допомоги на її рахунок.

Ухвалою від 29.09.2021 справу прийнято до провадження, суд ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Суть заперечень Міністерства оборони України зводиться до того, що застосування положень ст. 625 ЦК України до даних правовідносин є недоцільним, також відповідач не погоджуються з розміром та періодом нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат. Львівський обласний військовий комісаріат вказує, що є лише виконавцем та забезпечує виконання процедурних питань. Дрогобицько-Бориславський об`єднаний військовий комісаріат вважає себе неналежним відповідачем, оскільки жодних правовідносин з позивачем не виникало.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

Чоловік позивача ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період з 20.05.2014 по 08.06.2015, відповідно до наказу від 14.05.2015 звільнено в запас за п. «є» (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також, які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки визначені рішенням Президента України).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер та згідно з витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинового зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання і смерть ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини.

07.09.2017 позивач звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві у форму, передбаченій Порядком № 975. Листом ЛОВК від 16.09.2017 її проінформовано, що її заяву від 07.09.2017 разом з доданими до неї документами скеровано у Департамент фінансів Міністерства оборони України. У січні 2018 року позивачка отримала відповідь Міністерства оборони України, якою відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що її покійний чоловік ОСОБА_2 на момент смерті не був військовослужбовцем, тому відсутні підстави для проведення такої виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №813/805/18, яке вступило у законну силу 08.06.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд зобов`язав Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2017 про виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби - захисту Батьківщини, та прийняти відповідне рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Надалі від ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу позивача надійшов лист, яким її проінформовано про результати розгляду комісією Міністерства оборони України заяви від 07.09.2017, позивачці та її дітям відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка позивача ОСОБА_2 , що викладено у п.17 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум від 24.05.2019 №62. Підставою відмови стало те. що на момент смерті чоловік позивачки ОСОБА_2 не був військовослужбовцем, а також те, що виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби запроваджена Законом України від 06.09.2018 №2533-VIII, який набрав чинності з 13.10.2018.

Вважаючи вищевказану відмову у призначенні та виплаті допомоги протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 у справі №1.380.2019.004371, яке вступило у законну силу 17.02.2020 визнано протиправним та скасовано п. 17 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум від 24.05.2019 №62, яким ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби захисту Батьківщини; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та її неповнолітнім дітям ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), як дружині та дітям загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення суду у справі №1.380.2019.004371 заява про виплату одноразової грошової допомоги та пакет документів Львівський обласний військовий комісаріат скерував до Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом від 25.03.2020.

На виконання рішення суду у справі №1.380.2019.004371 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової допомоги прийнято рішення від 10.04.2020 №60 9п. 50 про призначення позивачу та її дітям одноразової грошової допомоги у сумі 689000,00 грн.

27.04.2020 за вхідним номером №4540 на адресу Львівського обласного військового комісаріату надійшов лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України про надходження коштів для виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

30.04.2020 кошти перераховані на рахунок позивача.

04.05.2020 позивач подача заяву на видачу готівки та отримала кошти.

Позивач вважає що у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання вона має право на відшкодування інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 13.05.2017 (дата смерті ОСОБА_2 ) по 04.05.2020 (дата закінчення розрахунку), тому звернулася з позовом до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо тверджень відповідачів, що вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, суд вказує, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Суд також звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, в якій Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення інфляційних нарахувань та суми 3% річних є видом відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. За змістом ст. 1192, ч. 2 ст. 22 ЦК України відшкодування шкоди здійснюється лише за умови доведення розміру заподіяної шкоди. Натомість відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Ці правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно з відшкодуванням шкоди (зокрема, зі стягненням збитків) порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру заподіяної шкоди (розміру збитків). Отже, стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка. Зокрема, пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, що нараховується на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.

З урахуванням вказаної вище позиції Великої Палати Верховного Суду у справі, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XIIвизначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; проте, ч.2 ст. 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 №1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку №1078).

Таким чином, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку №1078.

Щодо обрахунку 3% річних, суд зауважує, що на відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

При цьому, стягнення 3% річних за своєю правовою природою є платою за користування чужими грошовими коштами, а отже стягнення їх за день, коли гроші сплачено (стягнуто), є неправомірним.

Вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №922/1008/16.

Враховуючи вищевказане, суд висновує, що позивач має право на відшкодування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, яка на виконання рішення суду була їй нарахована.

Відповідачами належними та допустимими доказами не доведено, що обов`язок здійснити відшкодування відсутній.

Окремо суд звертає увагу на таке.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 у редакції чинній на момент виникнення правовідносин передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка не оспорюється. Ба більше суд погоджується, що позивач має право та отримання компенсації за порушення встановлених строків виплати одноразової грошової допомоги

Проте спірним є зокрема питання періоду за який позивачу належить компенсація. Позивач вважає, що таким є період з 13.05.2017 (дата смерті її чоловіка) по 04.05.2020 (дата остаточного розрахунку).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №975 (у редакції чинній станом на момент звернення позивача із заявою від 07.09.2017 про призначення одноразової грошової допомоги) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Суд бере до увагу вказані норми однак зазначає, що рішенням суду від 11.11.2019 у справі №1.380.2019.004371 встановлено порушення прав позивача на отримання одноразової грошової допомоги, визнано протиправним та скасовано п. 17 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум від 24.05.2019 №62. Тобто, на думку суду, початок періоду протягом якого прострочено виплату допомоги слід пов`язувати саме з цією датою. Отже, оскільки рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги прийнято 24.05.2019 і таке рішення визнано протиправним та скасовано в судовому порядку термін прострочення виплати належної одноразової допомоги обраховується з 25.05.2019 (наступного для за днем прийняття рішення).

Щодо граничної дати закінчення строку прострочення то такою слід вважати 30.04.2020 (день перерахування коштів) для розрахунку інфляції та 29.04.2020, день що передує дню коли грошове зобов`язання перед позивачем виконано і кошти перераховані на її картковий рахунок, для розрахунку 3% річних, а не 04.05.2020, коли вона подала заяву на видачу готівки. Суд зазначає, що саме факт зарахування коштів, а не момент їх фактичного отримання у формі готівки свідчить про виконання зобов`язання.

Стосовно того на кого у даному випадку покладається обов`язок по компенсації позивачу збитків, суд зазначає наступне.

Львівський обласний військовий комісаріат (правонаступник Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) відповідно до Порядку №975 тільки надсилає до Міністерства оборони України заяву про призначення відповідної допомоги, видає наказ про її виплату та здійснює перерахунок коштів на банківський рахунок особам яким вона призначена. І процедура перерахунку коштів ним дотримано.

З Дрогобицько-Бориславським об`єднаним районним військовим комісаріатом з приводу призначення одноразової допомоги у ОСОБА_1 правовідносин не виникало.

Безпосередньо, рішення про відмову у призначенні одноразової допомоги приймалося відповідним структурним підрозділом Міністерства оборони України, а тому саме на Міністерство і покладається відповідальність за порушення грошового зобов`язання перед позивачем у даному випадку.

Щодо обраного позивачем способу відновлення її порушених прав, суд звертає увагу на таке.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Враховуючи встановлені обставини у співставленні з характером позовних вимог суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 25.05.2019 по 29.04.2020 та 3% річних від простроченої суми у 689000,00 грн. за період з 25.05.2019 по 30.04.2020.

Щодо суми належної до стягнення суд враховує таке.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи що у травні 2019 року прострочення становить менше 15 днів, місяць травень 2019 року у даному випадку не враховується при нарахуванні індексації.

У червні 2019 року індекс інфляції становив 99,5% у липні 99,4%, у серпні 99,7%, у вересні 100,7%, у жовтні 100,7%, у листопаді 100,15%, у грудні 99,8%.

У січні 2020 року індекс інфляції становив 100,2%, у лютому 99,7%, у березні 100,8% у квітні 100,8%.

Сукупний індекс інфляції за цей період становив 101,444%.

689000,00 грн. (сума боргу) х (101,444 (сукупний індекс інфляції) / 100) - 689000,00 грн. (сума боргу) = 9949,16 грн. сума інфляційних втрат що підлягає відшкодуванню позивачу.

Щодо обрахунку 3% річних, суд зауважує, що на відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

При цьому, стягнення 3% річних за своєю правовою природою є платою за користування чужими грошовими коштами, а отже стягнення їх за день, коли гроші сплачено (стягнуто), є неправомірним.

Вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №922/1008/16.

Відтак, 3% річних з простроченої суми основного боргу за період з 25.05.2019 по 29.04.2020 (день, що передує дню фактичного перерахування бюджетної заборгованості) становить:

689000,00 грн. (сума боргу) х 3% / 365 (кількість днів у році) х 341 (кількість днів прострочення) = 1931,08 грн.

Отже загальна сума, що підлягає стягненню становить 11880,24 грн.

У рішенні Великода проти України від 03.06.2014 ЄСПЛ зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує, оскільки позивачем не надано доказів понесення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) інфляційні втрати за період з 25.05.2019 по 30.04.2020 та 3% річних від простроченої суми за період з 25.05.2019 по 29.04.2020 в сумі 11880 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 24 коп.

3.У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Судовий збір не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.