Справа № 420/18583/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощенному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення № 270- VІІІ від 14.07.2021 р. «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, зобов`язати надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, вирішила адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідача, Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області VІІІ сесії VІІІ скликання від 14 липня 2021 року № 270- VІІІ «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області;

- зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивачка стверджувала, що прийняття спірного рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою перешкоджає їй реалізувати право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність із земель державної та комунальної власності.

Позовні вимоги позивачки ґрунтувалися на тому, що відповідач безпідставно зазначив у своїй відмові про недоліки містобудівної документації, оскільки вони не можуть бути підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Крім того, оспорювана земельна ділянка відповідно до генерального плану с. Молодіжне відноситься до земель будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В своєму клопотанні позивачка зазначала про орієнтовний розмір площі бажаної земельної ділянки 0,25 га., а тому відповідач може надати дозвіл на земельну ділянку меншого розміру, що відповідає чинному генеральному плану.

Крім того, позивачка зазначає, що при прийнятті спірного рішення відповідач порушив встановлений законом місячний строк його розгляду. Для ефективного відновлення порушеного права позивачка вважає необхідним зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки.

(б) Позиція відповідача

26.10.2021 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до Генерального плану та Плану зонування, які є діючими на території, де розташована бажана позивачкою земельна ділянка, не встановлено режим забудови відповідної території, визначені для містобудівних потреб, не визначені межі земель житлових кварталів, межі земель загального користування, межі громадської забудови, а також відсутній детальний план території, який деталізував би цей масив. Відповідач вважає, що відсутня можливість без зміни діючої містобудівної документації або деталізації даного масиву надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної позивачкою земельної ділянки та відповідне надання дозволу буду порушувати діючу містобудівну документацію.

З приводу порушення строків розгляду клопотання відповідач зазначає, що дане питання було предметом судового розгляду по справі 420/5067/21, за результатами розгляду якої 07.06.2021 року винесено рішення, на виконання якого відповідачем 14.07.2021 року прийняте оскаржуване рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою відповідач зазначає, що жодним нормативно-правовим актом, який діє на території України не передбачено можливості зобов`язання депутатів селищної ради на пленарному засіданні сесії прийняти те чи інше рішення на користь позивачки.

(в) Відповідь на відзив

09.11.2021 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що поруч із бажаною до відведення земельною ділянкою наявні земельні ділянки з такою ж площею та за таким ж цільовим призначенням, які бажає позивачка, що свідчить про можливість надання відповідного дозволу. Крім того, позивачкою подано клопотання відповідно до чинного плану зонування виключно на зону «Ж-1», що призначена під зону садибної забудови та, відповідно, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки також буде розроблятись виключно на зону «Ж-1», що дозволяє здійснювати будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Представник позивачки, враховуючи позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.04.2020 року в справі № 812/1313/18, вказує, що саме зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є належним та ефективним способом захисту порушеного права.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

11 жовтня 2021 року суд ухвалою відкрив провадження в даній адміністративній справі про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

V. Обставини, встановлені судом

10.12.2020 року позивачка звернулась до Великодолинської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням - будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області або мотивовану відмову в наданні вказаного дозволу (а.с.35).

До клопотання додані копія паспорту, ідентифікаційного номеру та графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування, викопіювання з Генерального плану села Молодіжне з позначенням бажаної до відведення земельної ділянки, викопіювання плану зонування села Молодіжне з позначенням, що дана земельна ділянка відноситься до зони житлової забудови (а.с.36-39).

В той же день позивачка направила до відповідача запит про доступ до публічної інформації, де вона просила надати інформацію про земельну ділянку, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (а.с. 39).

На вказаний запит 21.01.2021 року за вих. №05-1-138 на адресу позивачки відповідач надіслав лист-відповідь, в якому зазначив, що рішенням Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області від 24.12.2020 року № 15 розпочато процес реорганізації Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Станом на день надання відповіді на запит процес реорганізації ще не завершився, а відтак - відповідач достеменно не володіє запитуваною інформацією. Крім того, у вказаному листі відповідач зазначив про неможливість надання відомостей стосовно земельної ділянки, виділеної позивачкою на графічних матеріалах з Публічної кадастрової карти України, оскільки вона не є земельною ділянкою в розумінні земельного законодавства України та відомості про неї не відображені та незадокументовані на будь-яких носіях (а.с.41-42).

Після отримання у відповідь на запит про доступ до публічної інформації від 18.01.2021 року листа відповідача від 27.01.2021 року № 05/1-235 про неможливість розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з незавершеною реорганізацією Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області позивачка звернулась до суду, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача.

Рішенням Одеський окружний адміністративний суд від 07 червня 2021 року по справі № 420/5067/21 визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області та зобов`язано відповідача розглянути та прийняти рішення за вказаним клопотанням.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем прийняте рішення від 14 липня 2021 року № 270-VІІІ «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду», яким відмовлено позивачці у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав, передбачених пунктом 7 статті 118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме: діючим Генеральним планом с. Молодіжне, який діє з 2007 року, на території, в межах якої вами зазначена бажана до відведення земельна ділянка, не встановлено режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не визначені межі земель житлових кварталів, межі земель загального користування, межі земель громадської забудови, не визначені червоні лінії та лінії регулювання забудови, відсутній ДТП, передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної документації». Також Генеральним планом не передбачено розміщення (формування) земельних ділянок бажаною Вами площею 0,2500 га. (а.с. 83-86).

V. Джерела права та висновки суду.

Ознайомившись із поясненнями сторін, дослідивши надані письмові докази, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання щодо існування законних підстав для відмови позивачці надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою на відведення земельної ділянки.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною 1 статті 38 Земельного кодексу України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно з ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Пунктом "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. "г" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В той же час, визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Суд зазначає, що звертаючись до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа звертається до власника земельної ділянки - держави або територіальної громади (в особі відповідного органу).

У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження.

Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем не заперечується конституційне право позивачки щодо безоплатної передачі земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Як встановлено судом, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме: діючим Генеральним планом с. Молодіжне, який діє з 2007 року, на території, в межах якої вами зазначена бажана до відведення земельна ділянка, не встановлено режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не визначені межі земель житлових кварталів, межі земель загального користування, межі земель громадської забудови, не визначені червоні лінії та лінії регулювання забудови, відсутній ДТП, передбачені Законом України «Про регулювання містобудівної документації». Також Генеральним планом не передбачено розміщення (формування) земельних ділянок бажаною площею 0,2500 га.

Суд зазначає, що відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 16 вказаного Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Затвердження оновленої містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється згідно із статтями 17, 18 та 19 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

- план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Суд встановив, що бажана земельна ділянка, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 відноситься згідно з затвердженим планом зонування території села Молодіжне (Зонінг) до Житлової зони (Ж): Ж-1 Зона садибної забудови (одноквартирні житлові будинки до 3-х поверхів).

Крім того, з урахуванням доданих до клопотання позивачки від 10.12.2021 року графічних матеріалів, а також з відомостей, які містяться в публічній кадастровій карті (https://map.land.gov.ua/?cc=3411166.,5826821.788310206&z=14&l=kadastr&bl=ortho10k_all&marker=3409277.776775305,5827570.979747506) суд встановив, що поряд із бажаною для позивачки земельною ділянкою розміщені земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:004:5477, :02:004:5496, :02:004:5481, площа: 0,25 га., цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що спростовує доводи відповідача, що на даній території не встановлено режим забудови відповідної території.

Відповідач ні у своєму рішенні, ні впродовж судового розгляду справи не надав доказів існування підстав для відмови позивачці у надані дозволу на розробку проекту із землеустрою, які стали основою прийняття оскаржуваного рішення.

Суд погоджується із доводами позивача щодо порушення строку прийняття оскаржуваного рішення, при цьому, питання неналежного розгляду клопотання позивачки від 10.12.2020 року було предметом судового розгляду по справі № 420/5067/21 та прийняте рішення від 07.06.2021 р. підтверджує факт порушення одномісячного строку розгляду клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, на підставі викладеного, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області VІІІ сесії VІІІ скликання від 14 липня 2021 року № 270- VІІІ «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області належить до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України суд здійснює адміністративне судочинство з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Відповідно до правової позиції ВСУ у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо тверджень відповідача про те, що питання винесення спірного рішення є дискрецією суб`єкта владних повноважень, коли суд не може перебирати на себе функції уповноваженого органу, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № К (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, офіційне (легальне) визначення категорії «дискреційні повноваження» закріплено у Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, де під ними розуміється «сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту».

При цьому, дискреція, будучи видом повноваження адміністративного органу, надає останньому певний простір, оскільки він може здійснювати вибір між декількома допустимими під кутом зору закону (права) рішеннями.

З аналізу ч. 7 ст. 118 та ст. 122 ЗК України суд робить висновок, що зазначені норми не передбачать альтернативу для обрання декількох варіантів прийняття рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Зокрема, вказані положення закону визначають, що у разі дотримання встановлених ними умов орган місцевого самоврядування зобов`язаний видати такий дозвіл. Тобто, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 2 КАС України діяльність адміністративного суду спрямована на здійснення ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Стаття 245 КАС України серед інших повноважень суду, встановлює, що суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Адже реалізація суб`єктом влади своїх повноважень не повинна означати його свавілля, а навпаки - накладає на такий орган додатковий обов`язок щодо обґрунтування обраного ним способу дії з урахуванням критеріїв встановлених ч.2 ст.19 Конституції України.

Враховуючи дотримання позивачкою усіх умов, передбачених законодавством щодо отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також висновки суду про безпідставність відмови у видачі дозволу суд вважає за необхідне зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення .

Отже, суд вирішує питання про встановлення судового контролю з метою надання учасникам справи додаткових гарантій виконання судового рішення.

Суд вважає необхідним вжити заходи судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати в місячний строк з дня набрання законної сили рішення за результатами розгляду даної адміністративної справи звіт про виконання рішення по справі № 420/18583/21 до Одеського окружного адміністративного суду.

VI. Судові витрати

У позовній заяві позивачка просить стягнути на її користь судові витрати в т.ч. витрати на правову допомогу. При поданні позовної заяви до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. Даний факт підтверджується квитанцією №80140 (а.с. 20).

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат зі сплати судового здійснюється на користь позивачки у розмірі 908,00 грн., де 908, 00 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24000,00 грн., суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №10/3-1 від 15.10.2020. Цим договором у п. 3 сторони погодили гонорарні відносини (а.с.58). Відповідно до Додатку № 3 вказаного договору загальна вартість послуг складає 17 500 грн., а саме: зустріч та усна консультація з клієнтом 1000 грн.; написання, підготовка, відправка сторонам та подача позовної заяви 15 000 грн; написання, підготовка, відправка сторонам та подача до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження 1500 грн. Відповідно до додатку № 4 вказаного договору загальна вартість послуг складає 6 500 грн., а саме: написання, підготовка, відправка сторонам та подача до суду відповідь на відзив 5000 грн.; написання, підготовка, відправка сторонам та подача заяви про стягнення судових витрат 1500 грн. Отже, загальна сума витрат на правову допомогу позивачки складає 24000,00 грн. У даних актах вказаний опис робіт, а також обсяг наданих послуг. Оцінюючи співмірність оплати послуг адвоката, суд враховуючи незначну складність справи, час витрачений на надання послуг робить висновок про стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області VІІІ сесії VІІІ скликання від 14 липня 2021 року № 270- VІІІ «Про розгляд клопотань громадян України на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області

3.Зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної власності, орієнтовною площею 0,25 га, виділену на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:003:0003, :02:004:0357 (для визначення місцезнаходження бажаної земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах населеного пункту Молодіжненської сільської ради Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області.

4.Стягнути з Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 7908 (сім тисяч дев`ятсот вісім), 00 грн.

5.Зобов`язати Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області протягом місяця після набрання законної сили цим рішенням надати до суду звіт про його виконання.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області, адреса: 67832, Одеська обл., смт. Великодолинське, вул. Соборна, 1-а, .

Суддя О.Я. Бойко