Справа № 300/853/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 300/853/20

адміністративне провадження № К/9901/42027/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 20 лютого 2020 року №659/к "Про звільнення";

зобов`язати Міністерство юстиції України звільнити її із займаної посади у зв`язку з переведенням до Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) з 14 лютого 2020 року;

прийняти її за переведенням з Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області на посаду першого заступника начальника в Південно-Західне міжрегіональне управління юстиції (м.Івано-Франківськ) з 15 лютого 2020 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України 13 лютого 2020 року №659/к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Зобов`язано Міністерство юстиції України видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з 14 лютого 2020 року шляхом переведення до Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ). Зобов`язано Міністерство юстиції України призначити ОСОБА_1 з 15 лютого 2020 року на посаду першого заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в порядку переведення; стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 15 лютого по 24 березня 2021 року у розмірі 548814,96 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Міністерства юстиції України видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з 14 лютого 2020 року шляхом переведення її до Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) та призначити ОСОБА_1 з 15 лютого 2020 року на посаду першого заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в порядку переведення. Прийнято в цій частині нову постанову, якою поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з 15 лютого 2020 року. В іншій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року залишено без змін.

15 листопада 2021 року Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) втретє засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення державного службовця з посади на підставі підпункту 1-1 пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" внаслідок зміни структури та штатного розпису у зв`язку з ліквідацією органу.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вказує, що згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/11024/20, вжите у частині третій статті 87 Закону України «Про державну службу» слово може означає, що на суб`єкт призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вказує, що відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у тому числі, щодо застосування статті 87 Закону України «Про державну службу».

Зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 87 Закону України «Про державну службу», скаржник сам наводить рішення Верховного Суду щодо застосування цієї норми (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/11024/20). Тобто зміст касаційної скарги у цій частині є суперечливим та взаємовиключним.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вказує про необхідність відступлення від правового висновку Верховного Суду, висловленого у постановах Верховного Суду у справах №№21-8а14, 260/261/20, 140/90/20.

Суд зазначає, що приписи пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України передбачають можливість оскарження судових рішень в касаційному порядку у разі, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Проте зміст та мотиви оскаржуваної постанови суду свідчить про те, що переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції не застосовував висновки Верховного Суду, висловлені у справах №260/261/20 та №140/90/20, від яких просить відступити заявник. Отже, аргументи касаційної скарги не містять однієї з умов, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження в частині відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у наведених справах.

Суд окремо звертає увагу, що касаційна скарга у справі № 300/853/20 вже подавалась скаржником до суду касаційної інстанції, проте Верховний Суд ухвалами від 22 вересня 2021 року та від 02 листопада 2021 року повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень. При цьому, Верховний Суд в ухвалах роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, в тому числі, і у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України.

В той же час, звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, скаржник не виправив недоліки касаційної скарги, які були вказані Верховним Судом, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та неврахування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур