Справа № 1.380.2019.006427
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року

справа №1.380.2019.006427

провадження № 380.01.1.380.2019.006427

Львівський окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівська міська рада про демонтаж тимчасової споруди,-

встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить : зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за самочинно встановлену тимчасову споруду за адресою : АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що ФО-П ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність у тимчасовій споруді за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, позивач зазначає, що відповідно до акту комісійного обстеження від 09.04.2019, згідно ухвали Львівської міської ради від 17.05.2018 №3417, відповідачу не продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у вказаній тимчасовій споруді. На підставі цього, позивачем прийнято розпорядження №349 від 13.05.2019 Про демонтаж тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 , згідно з п.1 якого зобов`язано ФО-П ОСОБА_1 добровільно демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1 у термін до 10.06.2019. Проте, ФО-П ОСОБА_1 вимоги вказаного розпорядження не виконала та тимчасову споруду не демонтувала, що підтверджується актом обстеження від 25.11.2019. Позивач вважає, що оскільки вказане розпорядження є чинним та обов`язковим до виконання, а відповідачем таке не виконано то наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 відкрито провадження у справі.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не скерував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Львівська міська рада пояснень по суті спору до суду не надала.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 було зупинено провадження у справі №1.380.2019.006427 до набрання законної сили рішенням у справі № 1.380.2019.006152 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 поновлено провадження у справі №1.380.2019.006427.

Представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається повідомленим належним чином, оскільки скерована на його зареєстроване місцезнаходження поштова кореспонденція суду повернулася із відміткою відділення поштового зв`язку: Адресат відсутній за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання.

Представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Керуючись приписами частини 9 статті 205 КАС України, суд зробив висновок про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , 12.07.1995 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.11.2018.

Між відповідачем та Львівською міською радою укладено договір оренду земельної ділянки від 01.03.2011 №С-1883, зі змінами, зареєстрованими у Львівській міській раді 11.11.2014 №С-2831, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 107, для розміщення тимчасової споруди.

Відповідно до п. 8 вказаного договору, викладеного в редакції додаткової угоди від 15.09.2015 №С-4170, договір укладено терміном до 30.12.2016.

Відповідно до п. 1 ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, що розміщені на території м. Львова, до 31.05.2018 згідно з додатком 1. У п. 103 вказаного додатку зазначена тимчасова споруда, що належить позивачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 №3417 внесено зміни, зокрема до ухвал міської ради від 02.03.2017 №1568 та викладено її п. 1 у такій редакції: продовжити термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, що розміщені на території м. Львова до 31.12.2019 згідно з додатком 1, крім, зокрема тимчасової споруди, зазначеної у п. 103 переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м. Львова.

Як вбачається з відповіді управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 02.11.2018 №4-2302-2107 відповідач не зверталася до управління зі зверненням щодо продовження терміну дії договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.11.2018 № паспорт прив`язки розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу не видався.

07.04.2019 комісією в складі представників районної адміністрації, представника КП Адміністративно-технічне управління здійснено обстеження та встановлено, що на АДРЕСА_1 розміщена тимчасова споруда , яка належить ФО-П ОСОБА_1 , якій не продовжено терміни здійснення підприємницької діяльності у тимчаслвій споруді за вказаною адресою, про що складено акт.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.05.2019 № 349 Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язано відповідача у добровільному порядку забезпечити демонтаж вказаної споруди. У випадку невиконання демонтажу в добровільному порядку, позивач звертатиметься з позовом про примусове виконання демонтажу.

Згідно з актом обстеження комісії у складі представників районної адміністрації від 25.11.2019 вимоги розпорядження районної адміністрації №349 від 13.05.2019 ФОП ОСОБА_1 не виконано, тимчасову споруду не демонтовано.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо демонтажу самочинно встановленої тимчасової споруди на АДРЕСА_1 стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із п.44 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон України №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

До компетенції виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпункт 7 пункту а статті 30 Закону №280/97-ВР).

Згідно з ст.31 Закону України №280/97-ВР виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, зокрема, зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідно до ст.73 Закону України №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Як передбачено ч. 2 ст. 28 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності №3038-VI від 17.02.2011, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (далі - Порядок №244).

Відповідно до п.1.3 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з п. п. 1.5 та 1.6 Порядку №244 комплексна схема розміщення ТС в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту - це текстові та графічні матеріали, якими визначаються місця розташування ТС, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою.

Комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб`єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженому ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 (далі - Положення).

Згідно з визначенням, наведеним в п. 1.3 цього Положення, самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорта прив`язки ТС.

Відповідно до п.1.7 Положення, дія Правил розміщення тимчасових споруд поширюється на всі підприємства, установи і організації незалежно від форми власності та відомчої належності, а також на фізичних осіб, які встановлюють тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Пунктом 2.1 цього ж Положення визначено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорта прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.

Згідно з підп. 2.4.3. п 2.4.Положення, розміщення тимчасових споруд здійснюється: на приватних земельних ділянках за згодою власника земельної ділянки.

Відповідно до п.3.14 Положення термін дії паспорта прив`язки тимчасової споруди встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.

Відтак, для встановлення правомірності розміщення тимчасової споруди необхідно з`ясувати наявність сукупності умов:

- ухвали Львівської міської ради, згідно з якою тимчасова споруда включена до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд як частини Програми комплексного благоустрою міста;

- чинного договору оренди земельної ділянки, необхідної для розміщення тимчасової споруди;

- дійсного паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

З наведеного, суд приходить до висновку, що тимчасова споруда вважається такою, що встановлена правомірно тільки у разі дотримання усіх трьох вищевказаних умов. І у випадку відсутності хоча б однієї з них, тимчасову споруди слід вважати такою, що встановлена самовільно.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення, відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Підставою для встановлення тимчасової споруди є отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на її розміщення, а також наявність належним чином укладеного договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 2а-72/12.

Суд встановив, що між відповідачем та Львівською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 01.03.2011 №С-1883, зі змінами, зареєстрованими у Львівській міській раді 11.11.2014 №С-2831, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення тимчасової споруди. Термін дії вказаного договору завершився 30.12.2016, що підтверджується п.8 додаткової угоди від 15.09.2015 №С-4170.

Як вбачається з відповідей управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 02.11.2018 №4-2302-2107 та управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.11.2018 №, відповідач не зверталася до Львівської міської ради з заявою про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 01.03.2011 №С-1883, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт прив`язки розміщення вказаної тимчасової споруди відповідачу не видавався.

Оцінюючи вказані обставини, суд вважає, що завершення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 01.03.2011 №С-1883 та відсутність паспорту прив`язки щодо тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є достатніми правовими підставами для прийняття рішення про демонтаж вказаної тимчасової споруди відповідно до п. 2.30, 2.31 Порядку №244 та п.п.7.1.1 Положення №4526.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.05.2019 № 349 Про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язано відповідача у добровільному порядку забезпечити демонтаж вказаної споруди.

ФО-П ОСОБА_1 зверталася з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування вилучення з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд належної ОСОБА_1 тимчасової споруди, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.05.2019 № 349.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №1.380.2019.006152 в задоволенні позовних вимог ФО-П ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2021 року.

Суддя Гулкевич І.З.