Справа № 464/7119/21
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7119/21
пр.№ 2-а/464/147/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Герасимовиич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО №4780698 від 16.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.09.2021 року відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4780698, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до змісту наведеної постанови його визнано винним у порушенні вимог п.12.4 ПДР України, оскільки він 16.09.2021 року о 15:45 год., керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 на 131 км автомобільної дороги М-09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/ год, а саме рухався в населеному пункті зі швидкістю 74 км/ год. Проте жодного порушення вимог ПДР не вчиняв, оскільки здійснював рух транспортним засобом із дозволеною швидкістю. Зазначає, що його автомобіль було зупинено поза межами населеного пункту. З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. Також вказує на неправомірність застосування приладу вимірювання швидкості TruCam, оскільки такий не був закріплений стаціонарно, а перебував в руках поліцейського. У зв`язку з наведеним просить позов задоволити. Крім того просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1 500,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідча в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Також у відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що транспортний засіб, яким керував позивач, був виявлений у зв`язку з порушенням п.12.4 ПДР України, а відтак, стосовно нього було складено оскаржувану постанову. Зазначає, що інспектор діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством України, дана постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Перевищення швидкості відповідачем підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненним сертифікованим приладом лазерним вимірювачем ТruCam LTI 20/20, який вимірює процес порушення швидкісного режиму, дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Можливість використання виробу ТruCam LTI 20/20, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, а також свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21171, виданим ДП «Укрметртестстандарт» від 13.01.2021 та чинним до 13.01.2022. Крім того, заперечив щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн., оскільки вважає розмір такої завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, просить відмовити у задоволенні стягнень судових витрат на професійну правничу допомогу.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО №4780698 від 16.09.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16.09.2021 року о 15:45 год., керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 на 131 км автомобільної дороги М-09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/ год, а саме рухався в населеному пункті зі швидкістю 74 км/ год, чим порушив п.12.4 б ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

З наданого відповідачем та дослідженого в судовому засіданні відеозапису судом встановлено, що на рухомий автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 наведено ціль та здійснювався замір швидкості. З цього моменту відеозапису вбачається коливання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM LTІ 20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до вимог Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Проте, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення Правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому постанова ЕАО №4780698 від 16.09.2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1,2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55).

В якості доказів щодо понесених судових витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 23/09/-21 від 23.09.2021 року; акт про прийняття-передачі наданих послуг від 24.09.2021 року, графік виконання робіт по договору № 23/09-21 від 23.09.2021 року про надання правової допомоги, згідно яких: вивчення матеріалів справи - 300 грн.; вивчення та опрацювання спеціалізованого законодавства - 300 грн.; вивчення та опрацювання судової практики - 300 грн.; надання усних консультацій - 150 грн.; складання процесуальних документів - 450 грн.; копію квитанції про сплату за надання правової допомоги на суму 1500 грн.

Представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим: сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною до санкції статті, яка застосовується постановою до відповідача, а також не обумовлена складністю категорії справи.

Враховуючи викладене, предмет позову, складність справи та час адвоката, витрачений на виконання робіт, зазначених в акті виконаних робіт, що надано позивачем до суду, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені на правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

На підставі ст.9, 251, 280, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст. ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Скасувати постанову ЕАО №4780698 від 16.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуюча: