Справа № 362/5416/21
Суддя: Дорошенко В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/5416/21
Провадження № 2-а/362/72/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 інспектора взводу 1, роти № 6 батальйону патрульної поліції, № 1 полку Патрульної поліції в Одеській області про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови серії ДПО18 № 997629 від 01.10.2021,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора взводу 1, роти № 6 батальйону патрульної поліції, № 1 полку Патрульної поліції в Одеській області Стукаленко Владислава Ігоровичаз вимогою скасувати постанову серії ДПО18 № 997629 від 01.10.2021по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо позивача як протиправну.

Позов обґрунтовував тим, що постановою від 01.10.2021 інспектора взводу 1, роти № 6 батальйону патрульної поліції, № 1 полку Патрульної поліції в Одеській області Стукаленка В.І.позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. ОСОБА_1 вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваній ним постанові вказано, що порушив пункт 11.6 Правил дорожнього руху , а саме на автодорозі де три і більше смуги для руху в одному напрямку, керував вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 у крайній лівій смузі без наміру повертати ліворуч або розвертатися. Однак вказує, що жодних порушень не вчиняв, а рухався вказаною автодорогою та мав намір здійснити розворот оскільки відповідно до п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Пункт 9.4 ПДР України зобов`язує водія подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення.

Звернув увагу що вказував на дані обставини та пояснював відповідність своїх дій ПДР України разом з тим це було проігноровано інспектором.

Додатково звернув увагу суду, що при розгляді даної справи було суттєво порушено його право на захист, оскільки заявив клопотання про перенесення розгляду даної справи, щоб отримати правову допомогу, однак працівник поліції йому відмовив з незрозумілих йому причин. Натомість розглянув цю справу на місці зупинки 01.10.2021 без дослідження доказів та без з`ясування обстави, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи у порушення ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вказане в сукупності стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 18.10.2021 суд відмовив позивачу у задоволені клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також суд залучив до участі у справі як другого відповідача Управління патрульної поліції у Одеській області (далі - УПП у Одеській області).

Відповідач подав відзив на позов, у якому наполягає на правомірності оспорюваної постанови. Ствердив про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, адже позивач не заперечує факт керування транспортним засобом у крайній лівій смузі для руху. Разом з тим посилання позивача необхідністю руху в даній смузі в зв`язку з наміром здійснити маневр розвороту відповідач спростовує обставиною, що позивачем не увімкнено покажчик лівого повороту. Додатково зауважив, що з відеодоказу вбачається, що транспортний засіб позивача рухається швидше автомобілів у середній смузі, а отже він робив випередження інших транспортних засобів по крайній лівій смузі на яку йому як водію вантажного транспортного засобу виїзд заборонено. Щодо посилань позивача про порушення його права на отримання правової допомоги пояснив. що працівниками поліції з метою забезпечення вказаного права було запропоновано позивачу зателефонувати до центру безоплатної правової допомоги і роз`яснена можливість надати відповідний номер телефону цього центру, однак він відмовився.

На підтвердження правомірності спірної постанови відповідач надав CD-диск із відповідним відеозаписом. Також відповідач ствердив, що процедура розгляду даної справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу відбулася з дотриманням всіх вимог нормативних актів.

Вивчивши надані сторонами докази, суд установив таке.

Згідно з оскаржуваною постановою від 01.10.2021 серії ДПО18 № 997629 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

У постанові констатовано, що водій ОСОБА_1 01.10.2021 на а/д М-05 Київ-Одеса» 441 км. керував транспортним засобом Iveco Stralis, д.н.з. НОМЕР_1 , з дозволеною максимальною масою понад 3.5 т. на дорозі з трьома смугами для руху в одному напрямку у крайній лівій смузі без наміру повертати ліворуч або розвертатися, чим порушив п. 11.6 Правил дорожнього руху.

Справу про адміністративне правопорушення розглянуто інспектора взводу 1 роти № 6 батальйону патрульної поліції № 1 полку Патрульної поліції в Одеській області СтукаленкоВ.І.

Незгода позивача з указаною постановою та твердження останнього про порушення його прав цією постановою зумовили звернення до суду з позовом, що розглядається.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За правилом пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11.6 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту,<….>.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

ОСОБА_1 у своєму позові не заперечує факту руху у вказаній смузі для руху, що підтверджується і доданими відповідачем доказами в обґрунтування винесеної постанови послався, що мав намір здійснити маневр розвороту.

Так, сам факт визнання особою вини та її доведеності у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (див. постанову Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17).

Поряд із цим, як вже зазначено, позивач наполягає на недотриманні з боку інспектора поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини третьої статті 286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою та просив відкласти розгляд справи щодо даного правопорушення на іншу дату, на що ним заявлено відповідне письмове клопотання.

Так, у відповідності до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги <…>.

Однак відповідач, з метою реалізації права позивача на отримання правової допомоги, запропонував зателефонувати до центру безоплатної правової допомоги та в разі необхідності повідомив, що надасть вказаний номер телефону. При цьому питання відкладення розгляду справи залишилось поза увагою відповідача, тобто було проігноровано, а отже такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що вбачається з постанови від 26.05.2020 (справа № 640/16220/16-а).

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Як вже зазначено, на підтвердження правомірності спірної постанови відповідач надав CD-диск із відеозаписом.

Відповідно до частин першої, другої статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Наданий відповідачем відеозапис підпадає під визначення електронного доказу, встановлене статтею 99 КАС України, а тому копія зазначеного доказу має бути засвідчена електронним цифровим підписом або має бути надана суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ній, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Суд шляхом огляду компакт-диску встановив, що на ньому відсутній електронний цифровий підпис як його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

Отже, наданий відповідачем CD-диск із відеозаписом не засвідчений електронним підписом, а тому в силу статті 74 КАС України не може бути взятий судом до уваги.

Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами дотримання з боку інспектора поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, гарантування обумовлених статтею 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права на захист.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного суд констатує, що оспорювана постанова відповідача винесена з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не містить усіх установлених законом відомостей і, відповідно, є протиправною.

Водночас такі порушення можуть бути усунуті під час нового розгляду компетентним органом (посадовою особою).

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково, скасувати постанову відповідача і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Щодо розподілу судових витрат.

За правилом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 454,00 гривні. З огляду на результат розгляду справи, а саме ухвалення рішення на користь позивача, не дивлячись на часткове задоволення позову в межах обумовлених частиною третьою статті 286 КАС України повноважень суду, зазначені судові витрати належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 72, 74, 99, 139, 244-246, 251, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 інспектора взводу 1, роти № 6 батальйону патрульної поліції, № 1 полку Патрульної поліції в Одеській області про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови серії ДПО18 № 997629 від 01.10.2021 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01.10.2021 серії ДПО18 № 997629, винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя В.М. Дорошенко