Справа № 500/6192/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6192/21

09 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Галінської Н.В.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: Лисенко О.В.;

представника відповідача: Іваненка В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (далі-відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов першого заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про накладення штрафу, зокрема: від 31 серпня 2021 року № 8/1 в розмірі 68 000,00 грн.; від 31 серпня 2021 року № 8/2 в розмірі 68 000,00 грн.; від 31 серпня 2021 року № 8/3 в розмірі 68 000,00 грн.; від 31 серпня 2021 року № 8/4 в розмірі 68 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач здійснює діяльність щодо роздрібної торгівлі взуттям. 18.05.2021 року відповідачем проведено планове інспектування ФОП ОСОБА_1 щодо характеристик продукції. В ході перевірки виявлено відсутність маркування на чотирьох парах взуття стосовно інформації про складові цього взуття, тобто невідповідність вимогам технічного регламенту. Відповідачем прийнято рішення від 24.05.2021 р. за №№ 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 206 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді: а) тимчасової заборони надання продукції на ринку; б) приведення продукції у відповідність до встановлених вимог. Також встановлено термін виконання рішення - до 04 серпня 2021 р. На вимогу відповідача позивач надав інформацію щодо ланцюга постачання зазначеної продукції: накладні № 4 від 16.08.20198 р. та № 6 від 18.09.2019 р., з яких вбачається, що продукцію він отримав для реалізації від фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 .

Виробник або його уповноважений представник забезпечують маркування взуття і достовірність зазначеної на ньому інформації. Якщо виробник не є резидентом України (та у разі відсутності уповноваженого представника), цей обов`язок покладається на особу, яка вводить в обіг взуття на ринку України. Продавець має переконатися, що взуття, яке він продає, містить маркування, передбачене цим Технічним регламентом. Як продавець, позивач не може привести продукцію у відповідність до зазначених вимог через відсутність у нього права самостійно проводити маркування, яке здійснюється шляхом тиснення, приклеювання, гофрування або прикріплення ярлика та входить в процес виробництва товару. Однак, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність 28.01.2020 року. Таким чином, повернути продукцію постачальнику - особі, яка ввела в обіг продукцію, для приведення її у відповідність до Технічного регламенту неможливо, а відтак - виконати рішення відповідача від 24.05.2021 р. про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів саме у вигляді приведення продукції у відповідність до встановлених вимог. А тому, через розрив у ланцюгу постачання продукції та з метою виконання припису ФОП ОСОБА_1 прийняв рішення про списання та вилучення з обліку продукції, про що було складено Акт списання № 01/2021 від 02 серпня 2021 р. Зазначені дії позивача відповідають вимогам ч. 2 ст. 32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», якою передбачено, що вилучення продукції з обігу.

Однак відповідач не взяв до уваги ці дії позивача, крім того, позивач вважає, що виявлене порушення є формальною невідповідністю і через розірвання ланцюгу постачання до позивача, на підставі ч. 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» повинні були застосовуватись обмежувальні (коригувальні) заходи в інший спосіб, а не шляхом накладення на позивача штрафу у розмірі 68000 грн. за кожне порушення, а тому оскаржувані постанови винесені відповідачем необґрунтовано.

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі.

26 жовтня 2021 року відповідачем подано до суду відзив, у якому він позовні вимоги заперечив, та серед іншого, пояснив, при проведенні перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в магазині «Взуття від виробника» реалізовує взуття із порушенням вимог п.п. 5, 9 Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу споживачу, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 06.03.2019р. №358. А тому, на його адресу ( АДРЕСА_1 ) були надісланні Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.05.2021р. №199, №200, №201, №202, №203, №204, №205, №206, а саме тимчасова заборона надання продукції на ринку та обмеження надання продукції на ринку до приведення її у відповідність до встановлених вимог. Термін їх виконання - 04.08.2021р. Станом на 04.08.2021р. від ФОП ОСОБА_1 листи про виконання рішень не надходили. В подальшому, у ході позапланової перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.05.2021р. №199, №200, №201, №202, №203, №204, №205, №206. Ним не надано жодного документу щодо будь-яких вжитих заходів щодо приведення продукції у відповідність до встановлених вимог. Також, при здійсненні позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 не були надані жодні документи, що свідчать про списання даної продукції, ФОП ОСОБА_3 не попереджав про її списання, як стверджується в позовній заяві, і сама продукція знаходилася в магазині, що зафіксовано відеозаписом. Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 44 Закону №2735-VI, до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів, тобто 68000 грн. А тому оскаржувані постанови прийнято з дотриманням вимог законодавства а у задоволенні позову слід відмовити.

Судове засідання 01 листопада 2021 року не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

03 листопада 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому, серед іншого, вказав, що із відеозапису повторної перевірки слідує, що відповідачем не зафіксовано місце знаходження продукції. Продукція не знаходилась у виставковому залі та не була демонстрована для споживачів, проте відповідач самостійно взяв упаковки із взуттям, які знаходились за межами торговельного залу, почав розпакувати продукцію та її фотографувати. Саме під час повторної перевірки ФОП ОСОБА_1 повідомив про виведення взуття з обігу, надавши копію Акта списання № 01/20 від 02.08.2021 р. Після ігнорування відповідачем наданого документа, позивач 25.08.2021 повторно із поясненням направив копію Акта списання № 01/2021 від 02.08.2021 р. та копію наказу № 002/2021 від 02.08.2021 р. про створення тимчасової комісії.

Відповідач звинувачує ФОП ОСОБА_1 у бездіяльності, оскільки ним начебто не надано жодних документів про вжиття заходів. При цьому, відповідач не надав роз`яснень, яким чином ФОП ОСОБА_1 міг співпрацювати із вже неіснуючим суб`єктом господарювання за умови, якщо маркування входить у процес обслуговування та ремонту і здійснюється лише виробником продукції. Відповідачем також не доведено правомірність застосування обраного виду обмежувальних (корегувальних) заходів та спосіб його виконання.

Крім того, відповідно до правової норми, передбаченої ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», виявлене порушення є формальною невідповідністю, яке виключає підстави для накладень адміністративно-господарського штрафу згідно п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державна ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Ухвалами від 25 листопада 2021 року та від 02 грудня 2021 року розгляд справи відкладено з метою допиту свідка та надання додаткових пояснень.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Судом встановлено, що відповідно до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2021 рік (а.с. 254-161), наказу Головного управління від 11.05.2021 року №1124-п (а.с. 66) та направлення Головного управління від 18.05.2021 року №52 (а.с. 67) спеціалістами відділу ринкового та метрологічного нагляду Управління захисту споживачів Головного управління доручено провести планову перевірку характеристик продукції за адресою АДРЕСА_2 , в магазині «Взуття від виробника» у якому позивач здійснює підприємницьку діяльність, термін проведення перевірки з 18.05.2021 р. по 21.05.2021 року.

В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в магазині «Взуття від виробника» реалізовує продукцію (шльопанці ТМ «Caprito» «пудра» еко замш (38р.) 762-219, виробник - Туреччина, 306; туфлі чорні замшеві жіночі ТМ «Vesna», модель 6385, 38р., виробник - Україна, артикул 6385 923); кросівки перламутрові жовті ТМ «D&V», модель 3019п, 38р.; туфлі чорні шкіряні жіночі ТМ «Nod Trend», модель 272-67, 39р., виробник - Туреччина 671) із порушенням вимог п.п. 5, 9 Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу споживачу, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 06.03.2019р. №358 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2019р. за №336/33307), а саме на взутті відсутнє маркування, на якому зазначена інформація про складові взуття, про що складено Акт перевірки характеристик продукції №44 від 19.05.2021 р. (а.с. 91, 92), який позивач отримав 21.05.2021р. без зауважень.

У зв`язку із виявленим порушенням ФОП ОСОБА_1 19.05.2021 р. надана вимога щодо надання документів, що дають змогу відстежити походження вищезазначеної продукції та її подальший обіг (договори або товарно - супровідна документація), термін виконання якої 20.05.2021 р. (а.с. 71).

На цю вимогу позивач надав відповідачу копії накладних №4 від 16.08.2019 р. та №6 від 18.09.2019 р. виданих йому ФОП ОСОБА_2 та інформацію про ФОП ОСОБА_2 (а.с. 72-44).

На адресу ФОП ОСОБА_1 були надісланні Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.05.2021р. № 199, № 200, № 201, № 202, № 203, № 204, № 205 та № 206, а саме тимчасова заборона надання продукції на ринку та обмеження надання продукції на ринку до приведення її у відповідність до встановлених вимог. Термін їх виконання - 04.08.2021р. (а.с. 100-116).

На підставі наказу Головного управління від 09.08.2021р. №1614-п (а.с. 117), направлення Головного управління №83 від 10.08.2021р (а.с. 118-120) спеціалістами відділу ринкового та метрологічного нагляду проведено перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.05.2021р. №199, №200, №201, №202, №203, №204, №205, №206, оскільки взуття не приведено до вимог технологічного регламенту, про що складено складений Акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.08.2021р. №12, підписаний позивачем з відміткою про надання можливості усунути зазначені зауваження протягом двох тижнів (а.с.120-121).

Також складено протокол №8 про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 16.08.2021 року. Протокол підписаний та вручений ФОП ОСОБА_1 16 серпня 2021 року (а.с. 122).

Враховуючи виявлені порушення відповідачем прийнято рішення від 17.08.2021 р. №297 про внесення змін до рішення, а саме заборонити реалізацію на ринку шльопанці ТМ «Caprito» «пудра» еко замша (38р.) 762-219, виробник - Туреччина, 306; від 17.08.2021 р. №298 про внесення змін до туфлі чорні замшеві жіночі ТМ «Vesna», модель 6385, 38р., виробник - Україна, 923. Рішення вручене ФОП ОСОБА_1 20.08.2021 р.; від 17.08.2021 р. №300 про внесення змін до рішення, а саме заборонити реалізацію на ринку кросівки перламутрові жовті ТМ «D&V», модель 3019п, 38р. Рішення вручене ФОП ОСОБА_1 20.08.2021 р.; від 17.08.2021 р. №299 про внесення змін до рішення, а саме заборонити реалізацію на ринку туфлі чорні шкіряні жіночі ТМ «Nod Trend», модель 272-67, 39р., виробник - Туреччина, 671). Рішення вручене ФОП ОСОБА_1 20.08.2021 р. (а.с. 123-126).

25 серпня 2021 року позивач надав відповідачу лист про долучення документів, копія наказу від 02 серпня 2021 року № 002/2021 та копію акту списання від 02 серпня 2021 року № 01/2021 (а.с. 127-129).

За результатами розгляду Акту перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.08.2021р. №12 та Протоколу №8 про виявлене (і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 14.05.2021 року, відповідно до п.2 ч.4 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області винесені постанови про накладення штрафу від 31.08.2021 р. №8/1, №8/2, №8/3, №8/4 в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі по 68000,00 грн. кожне, які була вручена суб`єкту господарювання особисто 31.08.2021 року (а.с. 130-133).

В ході розгляду справи судом було також допитано як свідка начальника відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області ОСОБА_4 , який пояснив, що 16.08.2021р. проводилася перевірка стану виконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. В ході цієї перевірки немарковане взуття ОСОБА_1 не продавалося. Однак, позивач не виконав обмежувальні заходи в повній мір та не привів взуття до вимог технічного регламенту, також ним, при перевірці, не було надано акт про списання цього взуття та не повідомлено про таке списання.

Не погодившись із зазначеними постановами позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2735-VI (надалі - Закон №2735-VI законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2736-VI, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Частиною 1 №2735-VI передбачено, що: державний ринковий нагляд за додержанням виробниками та розповсюджувачами продукції загальної вимоги щодо безпечності продукції забезпечується шляхом здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції при її ввезенні на митну територію України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 667 від 02.09.2015 року, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і реклами в цій сфері.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Згідно з ч. 1 ст.4 Закону України №2735-VI, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до ч.ч. 3-5 №2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до частин 1 статті 11 Закону №2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого, є проведення перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирання зразків продукції та забезпечення проведення їх експертизи (випробування).

Відповідно до частин 1, 8, та 9 статті 20 Закону №2735-VI ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності.

Секторальні плани ринкового нагляду затверджуються відповідними органами ринкового нагляду не пізніше 1 грудня року, що передує плановому.

Секторальні плани ринкового нагляду та зміни до них не пізніше трьох робочих днів з дня їх затвердження оприлюднюються шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації відповідного органу ринкового нагляду (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу ринкового нагляду, а в разі потреби - також в інший спосіб.

Відповідно до частин 5, 10 статті 23, статті 23-1 Закону №2735-VI перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону.

Частинами 1, 2 ст. 28 Закону №2735-VI передбачено, що якщо орган ринкового нагляду встановив, що продукція становить серйозний ризик, він невідкладно вимагає відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України, від відповідного суб`єкта господарювання вилучити таку продукцію з обігу та/або відкликати її чи забороняє надання такої продукції на ринку.

Оцінка ризику проводиться органом ринкового нагляду відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону №2735-VI у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:

знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;

не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;

не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;

декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;

органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;

вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.

Відповідно до п. 5 Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу споживачу, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06 березня 2019 року № 358 (далі- Технічний регламент) інформація про складові взуття зазначається на маркуванні відповідно до пункту 9 цього Технічного регламенту.

На маркуванні обов`язковою є інформація про три основні складові взуття згідно з додатком 1 до цього Технічного регламенту, а саме: матеріал верху; підкладка й устілка; підошва.

Складові взуття позначаються відповідно до пункту 9 цього Технічного регламенту у вигляді піктограм або текстових позначень конкретних матеріалів, які зазначено у додатку 1 до цього Технічного регламенту.

Визначення матеріалів верху взуття проводиться відповідно до абзацу першого пункту 9 та додатка 1 до цього Технічного регламенту без урахування аксесуарів або елементів, що їх укріплюють (деталі зі шкіри, ремені для закріплення на щиколотці, прикраси, застібки, язички, блочки або аналогічні елементи).

Визначення матеріалу підошви має здійснюватися залежно від обсягу використаних матеріалів відповідно до пункту 9 цього Технічного регламенту.

Згідно із п. 6 Технічного регламенту введення в обіг взуття здійснюється за умови його маркування згідно з вимогами цього Технічного регламенту та відповідності іншому законодавству України, що до нього застосовується.

Пунктом 7 Технічного регламенту передбачено, що у разі невідповідності маркування взуття, яке введене в обіг, вимогам цього Технічного регламенту органи державного ринкового нагляду вживають обмежувальних (корегувальних) заходів відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Таким чином, Технічним регламентом передбачено, що у разі невідповідності маркування взуття, яке введене в обіг застосовуються обмежувальні (корегувальні) заході відповідно до Закону №2735-VI.

Однак, Технічним регламентом не уточнено вимог, які вважаються формальною невідповідністю за даних умов, а тому, суд погоджується з доводами представника позивача, що у спірних правовідносинах порушення правил маркування є формальною невідповідністю відповідно до ст. 29 Закону №2735-VI.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 44 Закону №2735-VI, до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки усунення формальної невідповідності виключає застосування штрафів до позивача, на підставі ст. 44 Закону №2735-VI, суд вважає, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Щодо інших доводів позивача суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 29 Закону №2735-VI передбачено, що у разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб`єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб`єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом:

1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону);

2) усунення формальної невідповідності (згідно з частиною третьою статті 29 цього Закону);

3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Частинами 2 та 3 цієї статті передбачено, що обмеження надання продукції на ринку, визначені у пункті 1 частини першої цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів).

Абзацом 5 п. 9 Технічного регламенту передбачено, що виробник або його уповноважений представник забезпечують маркування взуття і достовірність зазначеної на ньому інформації. Якщо виробник не є резидентом України (та у разі відсутності уповноваженого представника), цей обов`язок покладається на особу, яка вводить в обіг взуття на ринку України. Продавець має переконатися, що взуття, яке він продає, містить маркування, передбачене цим Технічним регламентом.

Приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за місцем проживання (місцезнаходженням) споживачів (користувачів) або за місцезнаходженням розповсюджувачів, виробників (імпортерів) чи підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт продукції, а також в інших місцях, у яких можливо здійснити таке приведення. Суб`єкти господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції зобов`язані співпрацювати між собою з метою приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Таким чином, на позивача покладено обов`язок співпрацювати з іншим своїми постачальниками з метою приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами, у тому числі нанесення маркування на взуття виробником або його уповноваженим представником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2736-VI виробник - це фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України).

Суд бере до уваги те, що позивач придбав немарковане взуття виробників України та Туреччини на підставі накладних №4 від 16.08.2019 р. та №6 від 18.09.2019 р. у ФОП ОСОБА_2 , яка припинила підприємницьку діяльність (а.с. 74), про що позивач повідомив відповідача.

Суд також бере до уваги пояснення позивача про те, що ОСОБА_2 перебуває за межами України, а тому у позивача об`єктивно не було можливості передати взуття по ланцюгу постачання виробникам для усунення порушення технічного регламенту чи отримати інформацію про них.

Суд звертає увагу на пояснення свідка ОСОБА_4 , що на час проведення планової перевірки позивач не здійснював продаж вказаного взуття, тобто обмежувальні заходи залишилися невиконаними в частині усунення порушення правил маркування взуття.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2736-VI вилучення з обігу - будь-який захід, спрямований на запобігання наданню на ринку продукції, що знаходиться в ланцюгу постачання продукції.

Частиною 1 ст. 32 Закону №2735-VI передбачено, що вилучення продукції з обігу чи її відкликання застосовується у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», щодо продукції, яка відповідно надається на ринку або вже надана споживачам (користувачам).

Згідно із ч. 2 цієї статті вилучення продукції з обігу передбачає повернення розповсюджувачами всіх одиниць відповідної продукції, що перебуває у їх розпорядженні, виробнику цієї продукції та припинення ними будь-якого демонстрування, пропонування такої продукції споживачам (користувачам).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» розповсюджувачі зобов`язані не постачати продукцію, про яку їм відомо або має бути відомо на підставі наявної в них інформації, що ця продукція не відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції.

Суд бере до уваги те, що законодавство не обмежує позивача у праві вилучення продукції з обігу, а також те, що позивачем, до прийняття оскаржуваних постанов, було видано наказ № 002/2021 від 02.08.2021 р. «Про створення тимчасової комісії», а цією комісією складено Акт списання немаркованого взуття № 01/2021 від 02.08.2021 р. Отже, списання взуття також є його вилученням з обігу в розумінні Закону №2736-VI та Закону №2735-VI.

Таким чином, позивач виконав свій обов`язок щодо припинення ним будь-якого демонстрування, пропонування такого взуття споживачам. Однак позивач не зміг повернути взуття виробникам, у тому числі з підстав усунення формальної невідповідності, з незалежних від нього причин у зв`язку із неможливістю співпраці з постачальником в ланцюгу постачання.

Суд також бере до уваги пояснення учасників справи, що законодавством не врегульовано питання повернення нехарчової продукції у разі вибуття одного з постачальників з ланцюга постачання, а також у разі вилучення позивачем майна з обігу за таких умов, хоча й передбачає такий обов`язок для позивача.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

У справах «Щокін проти України» заяви № 23759/03 та № 37943/06 від 14.10.2010 та «Сєрков проти України» заява № 39766/05 від 07.07.2011 Європейський суд з прав людини дійшов висновку що національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, не виконано та не доведено правомірність та законність його дій та прийнятих рішень, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про накладення штрафу від 31 серпня 2021 року № 8/1, № 8/2, № 8/3 та № 8/4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 3632,00 грн. (три тисячі шістсот тридцять дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Микулинецька, 20, м. Тернопіль, 46008, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.