Справа № 817/1578/17
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за наслідками провадження за нововиявленими обставинами
30 листопада 2021 року м. Рівне №817/1578/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
доОперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України
про визнання дій і бездіяльності протиправними, стягнення коштів,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 ОСОБА_1 відмовлено повністю в позові до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправними дій щодо виведення поза штат (розпорядження) ОСОБА_1 в результаті проведення організаційного заходу до 30.07.2017 в управлінні територіальної оборони управління Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року в повному обсязі та про стягнення грошового забезпечення та грошової надбавки за таємність за серпень, вересень 2017 року в повному обсязі з урахуванням винагороди, відповідно до займаної посади старшого офіцера відділу напрямків управління виплат територіальної оборони управління Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по день виключення зі списків особового складу частини.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі № 817/1578/17 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.12.2018 та ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.01.2019, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 у справі №817/1578/17.

05.04.2019 ОСОБА_1 подав заву про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 за нововиявленими обставинами, до яких відніс відповіді Генерального штабу Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 на його запити.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 за нововиявленими обставинами.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2019, постановлену за наслідками провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №817/1578/17, залишено без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року у справі №817/1578/17.

20.11.2019 ОСОБА_1 подав заву про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 повернуто заяву ОСОБА_1 .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 про повернення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №817/1578/17, залишено без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.12.2020 закрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 у справі №817/1578/17.

22.04.2020 ОСОБА_1 подав заву про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 за нововиявленими обставинами, якими вказав постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06.10.2017 у справі №826/1262/16.

Ухвалою суду від 27.04.2020 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду від 22.04.2020 відхилено, а його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 23.02.2018 в адміністративній справі №817/1578/17 - повернуто без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 залишено без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020.

12.01.2021 ОСОБА_1 знову подав заву про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 за нововиявленими обставинами, якими вказав рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №460/4193/20 та від 05.11.2020 у справі №460/3528/20, а також правові висновки, наведені в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №822/94/16, в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №826/2068/16, від 23.01.2019 у справі №817/1171/16, а також Вищого адміністративного суду України від 24.04.2012 К/9991/47662/11, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.10.2017 у справі №826/1262/1.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 за нововиявленими обставинами.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без змін.

Ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.07.2021, від 03.08.2021 та від 09.09.2021 касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто особі, яка їх подала.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, внесення змін в наказ.

28.10.2021 ОСОБА_1 знову подав заву про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 за нововиявленими обставинами, якими вказав обставини, які встановив Верховний Суд у таких судових рішеннях: від 07.10.2021 у справі №240/5516/19 від 30.04.2021 у справі №620/561/20. від 28.05.2021 у справі №400/1955/20. від 02.06.2021 у справі №240/11441/19, від 10.06.2021 у справі №126/23 83/16-а, від 14.07.2021 у справі №240/12040/19, від 28.04.2021 у справі №810/488/18, від 18.08.2021 у справі №720/1202/17, про які йому стало відомо з ЄДРСР 21.10.2021.

Ухвалою суду від 01.11.2021 за його заявою відкрито провадження про перегляд рішення в справі №817/1578/17 за нововиявленими обставинами і призначено до судового розгляду на 30.11.2021 з повідомленням учасників справи.

В судове засідання відповідач не прибув, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про йог проведення.

З урахуванням вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув заяву ОСОБА_1 за відсутності сторони відповідача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримав. На її обґрунтування покликався на те, що згідно правових висновків, які викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №822/504/17, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат; працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Зауважив, що судом у справі №817/1578/17 було застосовано правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям у разі звільнення від посад (скорочення штатної посади) та у період перебування у розпорядженні, які визначені розділом IX Інструкції №260, а також правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за час хвороби, які визначені розділом X Інструкції №260. Наголошував на тому, що Інструкція №260 взагалі не регламентує правил з виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, крім того Інструкція №260 - 2008 року, а постанова КМУ №889 - 2010 року, яка і встановлювила виплату щомісячної додаткової грошової винагороди з 01.04.2013, а тому було прийнято Інструкцію №595 у 2010 році, яка відповідно і регламентувала правила виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яку замінено на аналогічну Інструкцію №550 у 2016 році, а отже зменшення йому суми щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно Інструкції №260 здійснено не у випадку і не за умов, передбачених цими актами. Крім того, як визначено в п.34.3 Інструкції №260, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цією Інструкцією, здійснюється відповідно до чинного законодавства. Згідно п.10 Інструкції №550 передбачено виключний перелік підстав за що командир має право зменшувати розмір щомісячної додаткової грошової винагороди. Передбачених п.10 Інструкції №550, виключного переліку підстав для зменшення щомісячної додаткової грошової винагороди ним допущено не було, а отже відсутні підстави невиплати чи позбавлення його цієї щомісячної додаткової грошової винагороди, що не встановлено судом. Також вказав, що суд покликався на п.9.1 розділу IX Інструкції №260, який свідчить, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Аналогічно в п.10.1 розділу X Інструкції №260, грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям за останніми штатними посадами, які вони займали (протягом чотирьох місяців). Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється аналогічно: виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Наголосив, що судом не оцінено в процесі розгляду справи, та не було встановлено, до якого виду грошового забезпечення військовослужбовців відноситься щомісячна додаткова грошова винагорода. Згідно усіх розділів з І по XXXVIII Інструкції №260, передбачено: розділом XXVI (правила виплати винагороди за стрибки з парашутом); розділом XXIX (правила виплати винагороди за бойове чергування); розділом XXXII (правила виплати винагороди за тривалість безперервної в/служби); розділом XXVII (правила виплати морського грошового забезпечення). Усі ці щоквартальні, щорічні, 1 раз на 5 років винагороди, та морське грошове забезпечення, судом також не оцінено в процесі розгляду справи, та не було встановлено судом, до якого виду грошового забезпечення військовослужбовців вони відносяться. Покликаючись на судові рішення, заявлені в якості нововиявлених обставин, ОСОБА_1 доводив, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода - є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, то його протиправно було позбавлено даного виду забезпечення в період з 31.07.2017 по 28.09.2017, тобто після прийняття ним рішення про звільнення з військової служби та з посади у запас. За наведеного, ОСОБА_1 просив прийняте нове рішення у справі №817/1578/17 про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши відповідні докази, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до задоволення не підлягає.

Так, пунктом 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, позові, апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Частиною четвертою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Тобто перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Усі, заявлені ОСОБА_1 в якості нововиявлених обставин, судові рішення Верховного Суду (а.с.211-221, 228-244 том 5) стосуються правил виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям, зокрема тих які мають періодичний характер і до яких відносяться щомісячні надбавки, доплати та премії.

Предметом спору у справі №817/1578/17 були організаційні заходи, які проведені до 30.07.2017 в управлінні територіальної оборони управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в обхід ОСОБА_1 , а також виплата йому грошового забезпечення за серпень вересень 2017 року без надбавки за доступ до державної таємниці та без винагороди у розмірі від 40% до 100% грошового забезпечення, внаслідок виведення його в цей проміжок часу поза штат та внаслідок перебування на лікуванні. При цьому, судом було врахована, як чинність наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №403 від 04.08.2017 про припинення ОСОБА_1 доступу до державної таємниці, так і чинність наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) №172 від 31.07.2017 про введення в дію змін до штату №01/132 та наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) №213 від 19.09.2017 про виведення підполковника ОСОБА_1 поза штат управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Що стосується винагороди у розмірі від 40% до 100% грошового забезпечення, то відмовляючи в позові ОСОБА_1 суд виходив з того, що грошове забезпечення, як у випадку безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, так і у випадку виведенні поза штат (перебування у розпорядженні) обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), тобто з того, що законодавцем прямо передбачено виключення винагород з переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, рішення Верховного Суду: від 07.10.2021 у справі №240/5516/19 від 30.04.2021 у справі №620/561/20. від 28.05.2021 у справі №400/1955/20. від 02.06.2021 у справі №240/11441/19, від 10.06.2021 у справі №126/23 83/16-а, від 14.07.2021 у справі №240/12040/19, від 28.04.2021 у справі №810/488/18, від 18.08.2021 у справі №720/1202/17, жодним чином не спростовують тих фактів, які були покладені в основу судового рішення.

Правові висновки Верховного Суду, поміж того, що вони наведені в інших справах та стосуються зовсім інших правовідносин, в будь-якому випадку не розглядаються як нововиявлені обставини в розумінні частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, тим більше, що ухвалені вони після винесення судом рішення у справі №817/1578/17.

Фактично усі доводи заявника про перегляд рішення від 23.02.2018 у справі №817/1578/17, зводяться не до нововвиявлених обставин, як таких, а є по своїй суті завуальованою формою оскарження відповідного судового рішення.

Обґрунтування, вказані ОСОБА_1 у заяві від 28.10.2021, свідчать виключно про його незгоду з висновками Рівненського окружного адміністративного суду щодо відмови у задоволенні його позову, що аж ніяк не може бути підставою для перегляду відповідного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ у справі «Праведна проти Росії» (від 18.11.2004 Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» №2 (від 06.12.2005 Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), «Желтяков проти України»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), у справі «Желтяков проти України»).

З огляду на викладене суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, не впливають на правильність рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

З огляду на те, що позивачем не наведено обставин, які б могли бути кваліфіковані як нововиявлені відповідно до частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

А за правилами частини першої статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України, у азі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 у справі №817/1578/17 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 10.12.21

Суддя Н.В. Друзенко