Справа № 316/3317/20(2-а/316/9/21)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 316/3317/20(2-а/316/9/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Солодкова К.А.

за участю представників: третьої особи - Прокопенко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.10.2021 (суддя першої інстанції Куценко М.О.) в адміністративній справі №316/3317/20(2-а/316/9/21) за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачин Вадима Петровича, третя особа: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з адміністративним позовом до головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачин В.П., в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП №277469824 від 29.10.2020 року складеною головним спеціалістом - інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачин В.П. та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.11.2020 року від інспекції з питань контролю та паркувань ДМР на юридичну адресу ТОВ «Алар 10» керівником якого є позивач, поштовим зв`язком надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 277469824 від 29.10.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. В постанові зазначено, що 06.10.2020 р. о 16:03 год. транспортним засобом «ТОYОТА RAV4» р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, за адресою м.Дніпро, вул. Василя Жуковського 21, чим порушено вимоги п.п. и п.15.9 «Правил дорожнього руху», в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій. Позивач вважає, що постанова складена з порушенням норм законодавства, оскільки не містить відомостей про технічний засіб яким зафіксовано правопорушення з посиланням на веб - сторінку де особа може ознайомитись з зображеннями чи відеофіксацією відповідного правопорушення. В постанові зазначено, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу «LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2» при цьому не зазначено сертифікатів даного пристрою, чи може він використовуватись на території України для здійснення адміністративних правопорушень, тощо. Позивач зазначає у позовній заві, що не зрозуміло яким чином відповідач встановив факт паркування автомобіля на відстані меншої за 10 метрів від виїзду з прилеглої території, яким вимірювальним засобом було здійснено заміри відстані, яким чином було встановлено факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 (а.с.1-4).

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.10.2021 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судовому засідання представник апелянта, вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обясзі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серія РАП №277469824 винесеної 29.10.2020 року головним спеціалістом - інспектором з паркування Відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Пачин В.П. відносно ОСОБА_1 , в розділі «встановив» зазначено, що 06 жовтня 2020 року о 16 год. 3 хв. транспортним засобом ТОYОТА RAV4, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, за адресою м. Дніпро, вул. Василя Жуковського 21, чим порушено вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій. Дії кваліфіковано за ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.5).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувана постанова не містить повного опису обставин, установлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме - час вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про недотримання під час винесення вказаної постанови ч. 2 ст. 283 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім того, з наданих фотоматеріалів, обставин наявності перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху у зв`язку з місцем розташування транспортного засобу позивача не встановлено, також оскаржувана постанова не містить доказів які б підтверджували посилання щодо створення перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР, який визначає, що прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Підпунктом «и» пункту 15.9 ПДР встановлено, що зупинка забороняється ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У той же час, згідно з ст. 74 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, задля висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись про те, що порушення правила зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху в частині зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій і безпосередньо в місці виїзду, а також що таке порушення, якщо воно мало місце, потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Фотознімки із відображенням автомобілю позивача, надані відповідачем як докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, обґрунтовано визнані судом першої інстанції як неналежні докази, зважаючи на те, що такі фотознімки не містять інформації про відстань місця зупинки транспортного засобу від прилеглих територій або того факту, що зупинка відбулась безпосередньо в місці виїзду, а відповідачем не здійснювався замір такої відстані.

Також відповідачем не надано доказів того, що зупинка транспортного засобу у місці, зображеному на фото, потягла за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

З даного питання суд звертає увагу щодо правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08.02.2018р. у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 р. по справі № 216/5226/16-а, відповідно до якої належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

З урахуванням відсутності належних та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху України, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст. 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.10.2021 в адміністративній справі №316/3317/20(2-а/316/9/21) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва