Справа № 160/19840/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Тиман» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
22.10.2021 року Приватне підприємство «Тиман» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
16.11.2021 року представником відповідача надано відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено порушення останнім вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України), які призвели до заниження податку на додану вартість та завищення від`ємного значення податку на додану вартість, оскільки правочини, укладені з ТОВ «ТОРГ ЕКСІМІ», ТОВ «БП «КОМФОРТМОНТАЖ», ПП «СУНАТКО», ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА», ТОВ «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», ТОВ «БКА» та з ТОВ «ІМПЕРА КАПІТАЛ» не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Так, проведеною перевіркою встановлено, що у всіх вищевказаних контрагентів позивача відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, або їх незначної чисельності; через відсутність оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (послуг), тому неможливо підтвердити реальність здійснення таких господарських операцій, з урахуванням трудових ресурсів та часу, що необхідні для їх здійснення. Відповідач також вказував, що стосовно директора ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА» (колишня назва ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ») Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було постановлено вирок у справі №209/391/20, яким останнього визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України (далы за текстом КК України). За таких обставин, результати дослідження діяльності ТОВ «ТОРГ ЕКСІМІ», ТОВ «БП «КОМФОРТМОНТАЖ», ПП «СУНАТКО», ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА», ТОВ «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», ТОВ «БКА» та ТОВ «ІМПЕРА КАПІТАЛ» вказують на те, що метою їх створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншими підприємствами, у тому числі і ПП «Тиман». Таким чином, за результатами проведеної перевірки не встановлено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам, які склались між позивачем та його вищевказаними контрагентами. З огляду на викладене, відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.11.2021 року представником позивача надано до суду заяву про надання доказів, пояснення щодо вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська у справі №209/391/20, пояснення щодо відповідності контрагента ПП «СУНАТКО» п.8 Критеріїв ризиковості.
Також, 22.11.2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
У підготовче засідання, призначене на 29.11.2021 року, з`явився представник позивача, позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача до підготовчого засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка будь-якого учасника справи в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
29.11.2021 року судом ухвалено закрити підготовче засідання та перейти до розгляду справи по суті, подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого, занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 495 581,00 грн., в тому числі: березень 2019 року у сумі 61 887 грн., квітень 2019 року у сумі 10 608 грн., травень 2019 року у сумі 44 115 грн., червень 2019 року у сумі 588 123 грн., липень 2019 року у сумі 100 598 грн., серпень 2019 року у сумі 91 629 грн., жовтень 2019 року у сумі 79 562 грн., листопад 2019 року у сумі 38 879 грн., грудень 2019 року у сумі 495 835 грн., січень 2020 року у сумі 99 629 грн., лютий 2020 року у сумі 562 677 грн., березень 2020 року у сумі 115 923 грн., квітень 2020 року у сумі 173 564 грн., липень 2020 року у сумі 28 027 грн., вересень 2020 року у сумі 498 815 грн., листопад 2020 року у сумі 212 368 грн., грудень 2020 року у сумі 293 342 грн., та зменшено від`ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 66 763 грн., в тому числі: грудень 2020 року у сумі 66 763 грн.
Не погодившись з висновками перевірки ПП «Тиман» були подані заперечення від 09.06.2021 року за вих. №174 на Акт перевірки.
На підставі Акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ПП «Тиман» подано скаргу до ДПС України від 26.07.2021 року №236.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та отримання послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
За змістом приписів абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а статтею 3 цього ж Закону передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону та п.2.4 Положення первинні документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 вказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.
Згідно зі ст.1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.
З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Судом встановлено, що ПП «Тиман» мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «ТОРГ ЕКСІМІ», ТОВ «БП «КОМФОРТМОНТАЖ», ПП «СУНАТКО», ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА», ТОВ «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», ТОВ «БКА» та з ТОВ «ІМПЕРА КАПІТАЛ», з огляду на що, суд вважає за необхідне проаналізувати означені господарські операції.
1) 04.03.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «ТОРГ ЕКСІМІ» укладено договір виконаних робіт №2019/1-04.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГ ЕКСІМІ» було залучено позивачем для виконання робіт реконструкції будівлі Полтавського кардіологічного центру.
На підтвердження виконання умов означеного договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкова накладна №48 від 28.03.2019 року на суму 800 000,00 грн.;
- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №48 від 28.03.2019 року;
- звіт про обсяг виконаних робіт до акту №48 від 28.06.2019 року;
- рахунок-фактура №48 від 28.03.2019 року;
- виписки по рахункам;
- платіжні доручення №1026 від 08.04.2019 року на суму 250 000,00 грн., №1027 від 08.04.2019 року на суму 280 000,00 грн., №1028 від 08.04.2019 року на суму 270 000,00 грн.;
- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2019 року.
2) 07.05.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «БП» КОМФОРТМОНТАЖ» укладено договір виконаних робіт (послуг) №136.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БП» КОМФОРТМОНТАЖ» було залучено позивачем для будівельних робіт з реконструкції будівлі Полтавського кардіологічного центру.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні документи, а саме:
- податкові накладні №194 від 20.06.2019 року на суму 2 948 400,00 грн., №213 від 21.06.2019 року на суму 480 000,00 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №194 від 20.06.2019 року, №213 від 21.06.2019 року;
- звіт про обсяг виконаних робіт до акту №194 від 20.06.2019 року;
- рахунки-фактури №194 від 20.06.2019 року, №213 від 21.06.2019 року;
- платіжне доручення №1131 від 10.07.2019 року на суму 377 124,00 грн.;
- виписки по рахункам;
- заказ-наряд на ремонт електрообладнання на об`єкті за адресою: м.Нововолинськ, Волинська область, вул.Луцька, 20;
- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад та грудень 2019 року;
- акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад та грудень 2019 року; рахунок на оплату №199 від 30.11.2019 року.
3) 03.07.2017 року між ПП «Тиман» та ПП «СУНАТКО» укладено договір виконаних робіт №03/07-1 від 03.07.2017 року.
Приватне підприємство «СУНАТКО» було залучено позивачем для виконання робіт реконструкції будівлі Полтавського кардіологічного центру.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкова накладна №3 від 05.07.2019 року на суму 896 010,00 грн.;
- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 05.07.2019 року;
- додаток до акту №3 приймання виконаних будівельних робіт від 05.07.2019 року;
- рахунок-фактура №3 від 05.07.2019 року;
- платіжне доручення №1132 від 11.07.2019 року на суму 896 010,00 грн.;
- виписки по рахункам;
- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2019 року;
- акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року.
4) 12.08.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ» (нова назва ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА») укладено договір про надання робіт (послуг) №12/08-1.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КВІНТЕР АЛЬФА» було залучено позивачем для виконання робіт технічного обслуговування обладнання (електромонтажні роботи) на об`єкті «Нове будівництво комплексу будівель і споруд на вул.Луцькій, 20 у м.Нововолинську, Волинської області».
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №909 від 19.08.2019 року на суму 470 000,00 грн., №950 від 20.08.2019 року на суму 498 000,00 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №89 від 19.08.2019 року, №95 від 20.08.2019 року;
- закази наряди на технічне обслуговування електрообладнання на об`єкті за адресою: м.Нововолинськ, Волинська область, вул.Луцька, 20;
- рахунки-фактури №89 від 19.08.2019 року, №95 від 20.08.2019 року; платіжне доручення №1206 від 10.09.2019 року на суму 96 800,00 грн.;
- виписки по рахункам;
- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень та грудень 2019 року;
- акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень та грудень 2019 року.
5) 26.09.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12» укладено договір виконаних робіт №26/09-19.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12» було залучено позивачем для виконання електромонтажних робіт на території металургійного комбінату у м. Кам`янське.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №59 від 02.12.2019 року на суму 389 880,00 грн., №102 від 03.12.2019 року на суму 309 960,00 грн., №103 від 03.12.2019 року на суму 454 200,00 грн., №104 від 03.12.2019 року на суму 238 409,40 грн., №105 від 03.12.2019 року на суму 286 818,60 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №59 від 02.12.2019 року, №102 від 03.12.2019 року, №103 від 03.12.2019 року, №104 від 03.12.2019 року, №105 від 03.12.2019 року;
- додатки до актів здачі-приймання робіт (надання послуг);
- рахунки-фактури №59 від 02.12.2019 року, №102 від 03.12.2019 року, №103 від 03.12.2019 року, №104 від 03.12.2019 року, №105 від 03.12.2019 року;
- платіжні доручення №1367 від 17.02.2020 року на суму 120 000,00 грн., №1381 від 24.02.2020 року на суму 575 000,00 грн.;
- акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року №01/09 від 21.09.2020 року.
19.09.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12» укладено договір виконання робіт №17.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «БУДУПРАВЛІННЯ №12» було залучено позивачем для виконання робіт реконструкції будівлі Полтавського кардіологічного центру.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №151 від 04.12.2019 року на суму 291 072,00 грн., №152 від 04.12.2019 року на суму 345 072,00 грн., №153 від 04.12.2019 року на суму 462 494,40 грн., №154 від 04.12.2019 року на суму 449 400,00 грн., №155 від 04.12.2019 року на суму 466 950,00 грн., №156 від 04.12.2019 року на суму 427 489,20 грн., №157 від 04.12.2019 року на суму 392 160,00 грн., №158 від 04.12.2019 року на суму 428 280,00 грн., №159 від 04.12.2019 року на суму 477 096,60 грн., №160 від 04.12.2019 року на суму 431 848,80 грн., №161 від 04.12.2019 року на суму 449 431,20 грн., №162 від 04.12.2019 року на суму 466 770,00 грн., №163 від 04.12.2019 року на суму 470 982,24 грн., №164 від 04.12.2019 року на суму 452 381,04 грн., №165 від 04.12.2019 року на суму 464 942,64 грн., №166 від 04.12.2019 року на суму 462 320,40 грн., №167 від 04.12.2019 року на суму 443 814,00 грн., №168 від 04.12.2019 року на суму 467 480,40 грн., №169 від 04.12.2019 року на суму 476 250,00 грн., №176 від 04.12.2019 року на суму 478 782,00 грн., №172 від 04.12.2019 року на суму 245 443,08 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №151 від 04.12.2019 року, №152 від 04.12.2019 року, № 154 від 04.12.2019 року, №155 від 04.12.2019 року, №156 від 04.12.2019 року, №157 від 04.12.2019 року, № 158 від 04.12.2019 року, №159 від 04.12.2019 року, №160 від 04.12.2019 року, №161 від 04.12.2019 року, №162 від 04.12.2019 року, №164 від 04.12.2019 року, №165 від 04.12.2019 року, № 166 від 04.12.2019 року, № 167 від 04.12.2019 року, №168 від 04.12.2019 року, №169 від 04.12.2019 року, №170 від 04.12.2019 року, №172 від 04.12.2019 року;
- додатки до актів здачі-приймання робіт (надання послуг);
- рахунки-фактури №152 від 04.12.2019 року, №153 від 04.12.2019 року, №154 від 04.12.2019 року, №155 від 04.12.2019 року, №156 від 04.12.2019 року, №157 від 04.12.2019 року, №158 від 04.12.2019 року, №159 від 04.12.2019 року, №160 від 04.12.2019 року, №161 від 04.12.2019 року, №162 від 04.12.2019 року, №164 від 04.12.2019 року, № 166 від 04.12.2019 року, № 167 від 04.12.2019 року, №168 від 04.12.2019 року, №169 від 04.12.2019 року, №170 від 04.12.2019 року, №171 від 04.12.2019 року, №172 від 04.12.2019 року;
- платіжні доручення №1380 від 24.02.2020 року на суму 575 000,00 грн., № 1382 від 24.02.2020 року на суму 575 000,00 грн.;
- виписки по рахункам;
- акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року;
- акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт;
- підсумкова відомість ресурсів.
6) 26.09.2019 року між ПП «Тиман» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» укладено договір виконання робіт №06/07/1.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» було залучено позивачем для виконання робіт реконструкції будівлі Полтавського кардіологічного центру.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №1 від 01.09.2020 року на суму 449 060,00 грн., №2 від 01.09.2020 року на суму 396 940,00 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 01.09.2020 року, №2 від 01.09.2020 року;
- додатки до актів здачі-приймання робіт (надання послуг);
- рахунки-фактури №1 від 01.09.2020 року, №2 від 01.09.2020 року;
- виписки по рахункам;
- платіжні доручення №1625 від 24.09.2020 року на суму 449 060,00 грн., №1626 від 25.09.2020 року на суму 396 940,00 грн.;
- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року.
7) 01.10.2020 року між ПП «Тиман» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ АЛЬЯНС» (скорочена назва ТОВ «БКА») укладено договір про надання послуг №3385-0110.
Підприємство було залучено для виконання електромонтажних робіт за адресами визначеними позивачем.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №488 від 02.11.2020 року на суму 394 650,00 грн., №489 від 02.11.2020 року на суму 398 570,00 грн., №490 від 02.11.2020 року на суму 347 856,00 грн., 3491 від 02.11.2020 року на суму 339 124,00 грн.;
- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №411 від 02.11.2020 року, №412 від 02.11.2020 року, №413 від 02.11.2021 року, №414 від 02.11.2021 року;
- додатки до актів здачі-приймання робіт (надання послуг);
- рахунки на оплату №597 від 02.11.2020 року, №598 від 02.11.2020 року, №599 від 02.11.2020 року, №600 від 02.11.2021 року;
- акти приймання виконаних будівельних робіт;
- специфікації до договору №3385-0110 від 01.10.2020 року;
- платіжні доручення №1659 від 25.11.2020 року на суму 347 856,00 грн., №1660 від 25.11.2020 року на суму 394 650,00 грн., №1661 від 25.11.2020 року на суму 339 124,00 грн., №1662 від 25.11.2021 року на суму 398 570,00 грн.;
- акти наданих послуг №258 від 02.12.2020 року, №260 від 10.12.2020 року;
- виписки по рахункам.
8) 12.10.2020 року між ПП «Тиман» та ТОВ «ІМПЕРА КАПІТАЛ» укладено договір виконаних робіт №12/10-2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРА КАПІТАЛ» залучалось для виконання електромонтажних робіт за адресами визначеними позивачем.
На підтвердження виконання умов означеного Договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме:
- податкові накладні №37 від 10.12.2020 року на суму 580 200,00 грн., №67 від 18.12.2020 року на суму 1 301 190,00 грн.;
- акти надання послуг №37 від 10.12.2020 року, №67 від 18.12.2020 року, №27 від 24.02.2021 року, №19 від 15.02.2021 року, №20 від 16.02.2021 року, №20/1 від 25.02.2021 року;
- платіжні доручення №1700 від 24.12.2020 року на суму 580 200,00 грн., №1718 від 30.12.2020 року на суму 162 648,75 грн., №1741 від 29.01.2021 року на суму 325 200,00 грн., №1813 від 17.03.2021 року на суму 288 357,00 грн., №1814 від 17.03.2021 року на суму 272 831,00 грн., №1815 від 17.03.2021 року на суму 251 428,00 грн.;
- звіти до актів приймання виконаних робіт;
- рахунки на оплату №47 від 10.12.2020 року, №67 від 18.12.2020 року;
- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати;
- акти приймання виконаних будівельних робіт;
- виписки по рахункам.
Суд наголошує, що з доданих до позову матеріалів слідує, що позивач здійснював придбання будівельних послуг, послуг з ремонту електрообладнання, послуг з реконструкції будівлі, електромонтажних послуг шляхом залучення відповідних контрагентів на об`єкти, де ПП «Тиман» було підрядником. В подальшому придбані послуги входили до складу робіт на об`єктах замовників.
На переконання суду, документи, складені за результатом проведених операцій з вищезазначеним контрагентами, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг.
Відносно зауважень податкового органу щодо того, що акти здачі-прийняття робіт не розкривають змісту наданих послуг, то такі твердження відповідача є безпідставними, оскільки деталізована інформація щодо робіт міститься не тільки в актах, а й у звітах до акту, технічних завданнях, специфікаціях та інших документах.
Таким чином, акти здачі-прийняття робіт слід досліджувати разом з іншими первинними документами.
Крім того, зі змісту Акту перевірки слідує, що контролюючий орган, встановлюючи порушення ТОВ «Тиман» п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, обґрунтовує їх аналізом діяльності контрагентів проведеного згідно інформаційних баз контролюючих органів (ІС «Податковий блок»; Архів електронної звітності (ЄРПН) та ін.)
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
Аналогічний правовий висновок містяться в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №820/6980/14 та від 12.03.2019 року у справі №804/9057/13-а.
Тож, допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.
Крім того, слід акцентувати увагу на тому, що висновки Акту перевірки ґрунтуються виключно на податковій інформації відносно контрагентів ПП «Тиман», а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
Стосовно посилань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2020 року у справі №209/391/20, відповідно до якого директора ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ» визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України, то це взагалі не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними, оскільки означеним вироком встановлено факт складання та видачі директором ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ» неправдивого документу відомостей про виробничу-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи з метою отримання ліцензії в Державній архітектурно-будівельній інспекції України на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середнім та значними наслідками.
Тож, на переконання суду складання директором ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ» (нова назва ТОВ «КВІНТЕР АЛЬФА») неправдивого документу з метою отримання відповідної ліцензії, жодним чином не свідчить про нереальність господарської операції між ПП «Тиман» та про фіктивну діяльність ТОВ «МАРБУДПОСТАЧ».
Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
У відповідності до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 року у справі №824/942/13, від 14.03.2018 року у справі №803/1198/16.
Позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі №818/940/17, від 07.04.2020 року у справі №820/2665/16.
Стосовно зауважень податкового органу стосовно змісту актів виконаних робіт, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що окремі недоліки документів не можуть свідчити про нереальність господарських операцій. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 12.04.2018 року у справі №804/698/16 зазначивши, що посилання відповідача на припущення, окремі недоліки в документах, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагента, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень позивача щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції.
Крім того, у відповідності до правової позиції, що міститься у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №822/2373/17, від 19.06.2018 року у справі №808/2447/1, від 28.02.2018 року у справі №806/1033/17, неістотні недоліки в первинних документах (описка, помарка, не заповнення окремого реквізиту), які не впливають на можливість ідентифікувати осіб, що брали участь у господарських операціях, їх зміст не свідчать про безтоварність господарських операцій.
При цьому, у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною (а не податковим органом) факту постачання спірних послуг/товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання послуг/товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання послуг/товару.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема, не долучено до матеріалів перевірки жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб ПП «Тиман» або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду відносно контрагента позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.
Аналізуючи доводи податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача, на думку податкового органу, необхідної кількості штатних та найманих працівників та власного та/або орендованого спеціального обладнання та техніки для виконання такого роду поставок та робіт, то Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником). Оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Так, у постанові від 03.09.2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
До того ж, стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків. Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів ПП «Тиман» до матеріалів перевірки не долучено.
Також, слід врахувати рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмір 22 700,00 грн., які підтверджені квитанцією №2208 від 18.10.2021 року.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський