Справа № 440/12699/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/12699/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Голубенко В.В.,

представника позивача - Кучерявої Т.В.,

представника відповідача - Харенка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 /надалі - ОСОБА_1 , позивач/ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської обласної прокуратури /надалі - відповідач/ про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28.11.2020 по 01.06.2021 включно;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 28.11.2020 по 01.06.2021 включно, з відрахуванням податків і зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач була незаконно звільнена з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області та поновлена на цій посаді рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 у справі №440/2683/20. Проте рішення суду в частині поновлення на роботі відповідачем фактично виконане лише 02.06.2021, а позивачу не виплачений середній заробіток за час невиконання рішення суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/12699/21; призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 суд перейшов до розгляду справи №440/12699/21 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 17.11.2021.

Відповідач позов не визнав, а у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію мотивував посиланням на те, що у спірних відносинах відсутнє порушення Полтавською обласною прокуратурою вимог статті 236 КЗпП України, оскільки позивач не зверталася до виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду. Крім того зазначено, що наказом керівника Полтавської обласної прокуратури від 30.09.2020 №846к позивач призначена на посаду державного службовця в органи прокуратури Полтавської області за контрактом на час дії карантину.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.12.2021.

У судовому засіданні 08.12.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала, а представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

ОСОБА_1 безперервно працювала в органах прокуратури України на різних посадах з 06.11.2009 по 30.04.2020, що підтверджується трудовою книжкою позивача.

З 31.12.2015 позивача переведено на посаду прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області /наказ в.о. прокурора області від 31.12.2015 №899-к/.

Наказом прокуратури Полтавської області від 29.04.2020 №297к з посиланням на статтю 11 Закону України "Про прокуратуру", пункт 3, підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 у справі № 440/2683/20, залишене без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, буд. 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060), Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код 00034051), Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Полтавської області від 29 квітня 2020 року №297к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області з 01 травня 2020 року; стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 травня 2020 року по 27 листопада 2020 року в розмірі 145495,90 грн (сто сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень дев`яносто копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів; в іншій частині позовних вимог відмовлено; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області з 01 травня 2020 року та стягнення з Полтавської обласної прокуратури заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 20570,11 грн (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень одинадцять копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

02.06.2021 в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури виданий наказ №536к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області з 01.05.2020.

Посилаючись на несвоєчасність виконання судового рішення про поновлення на роботі, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Основного Закону України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною сьомою цієї статті передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

А у силу статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь працівника за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Так, чинним законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок виявляється у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення у подальшому оскаржене у визначеному законом порядку.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, згідно статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №807/2434/15, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

За обставинами цієї справи позивач незаконно звільнена з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Полтавської області та поновлена на цій посаді рішенням суду від 27.11.2020 у справі № 440/2683/20, що у відповідній частині допущено до негайного виконання.

Однак, рішення суду від 27.11.2020 у справі № 440/2683/20 фактично виконане відповідачем лише 02.06.2021 внаслідок видання наказу від 02.06.2021 № 535к.

Посилання відповідача на те, що наказом керівника Полтавської обласної прокуратури від 30.09.2020 №846к позивач призначена на посаду державного службовця в органи прокуратури Полтавської області за контрактом на час дії карантину, суд у контексті розгляду цього спору визнає безпідставними, адже рішення суду в частині поновлення позивача на роботі мало бути виконане негайно після його проголошення.

Отже, судове рішення у справі №440/2683/20 в частині поновлення позивача на роботі виконане відповідачем лише 02.06.2021.

При цьому згаданий вище наказ не містить положень щодо виплати позивачу середнього заробітку як за час вимушеного прогулу, так і за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Суд враховує, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №826/8789/18.

Таким чином, позивач має право на отримання відповідної компенсації за період з 28.11.2020 по 01.06.2021.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Залученою до матеріалів справи довідкою Полтавської обласної прокуратури від 09.11.2021 №21-684вих.21 /а.с. 48/ підтверджено, що середньоденна заробітна плата позивач на дату звільнення становила 1003,42 грн.

Таким чином, на користь позивача з Полтавської обласної прокуратури належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у справі №440/2683/20 за період з 28.11.2020 по 01.06.2021 у розмірі 125427,50 грн (125 робочих днів х 1003,42 грн).

Крім того, суд зазначає. що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Докази понесення учасниками справи судових витрат у ході її розгляду у матеріалах справи відсутні, а тому підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Полтавської обласної прокуратури ( вул. 1100-річчя, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28.11.2020 по 01.06.2021 включно.

Стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 28.11.2020 по 01.06.2021 включно у розмірі 125427,50 грн, з відрахуванням податків і зборів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.12.2021.

Суддя Л.М. Петрова