Справа № 640/20481/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м. Київ № 640/20481/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Національного агентства з питань запобігання корупції
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття виправленої декларації позивача за 2017 рік;

зобов`язати відповідача надати доступ позивачу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та забезпечити можливість внести зміни, прийнявши виправлену декларацію за 2017 рік.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати, шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Додає, що позивач, як державний службовець, подала, відповідно до вимог Закону, щорічну електронну декларацію за 2017 рік, у якій була допущена помилка при розрахунку отриманого (нарахованого) доходу упродовж звітного періоду, зазначеного у графі 11 Декларації («Доходи, у тому числі подарунки»), а саме: заробітна плата, отримана за повним місцем роботи у Національному антикорупційному бюро України.

09.10.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням надати доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та забезпечити можливість внести до нього відповідні зміни та прийняти виправлену декларацію за 2017 рік, однак, листом від 29.10.2018 № 45-04/49720/18 НАЗК відмовило позивачу у несенні змін до податної нею декларації за 2017 рік.

Разом з тим, позивач наголошує на протиправній бездіяльності відповідача щодо неприйняття декларації, оскільки ч 4 ст. 45 Закону передбачено, що в разі виявлення у декларації недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з зазначенням достовірних відомостей.

На думку позивача, аналіз наведеної норми чинного законодавства дає підстави для висновку, що виявлення у декларації недостовірних відомостей зумовлює у суб`єкта декларування обов`язок подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

Наголошує, що наявному обов`язку суб`єкта декларування подати відповідну декларацію з достовірними відомостями відповідає обов`язок відповідача її прийняти, оскільки Законом не передбачене права відмовитися від прийняття такої декларації.

Підсумовуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» упродовж семи днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Пояснює, що у разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

Згідно з пунктами 4 та 7 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 зареєстровані в Реєстрі суб`єкти декларування мають право подавати виправлені документи у строки та в порядку, визначені в пункті 7 цього розділу. Суб`єкт декларування має право за власною ініціативою подати виправлену декларацію упродовж семи днів після дня подання первинної декларації, до якої подається виправлена версія, шляхом створення та подання виправленого документа у Реєстрі. У разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію або виправлену декларацію з достовірними відомостями у строк, визначений уповноваженою особою Національного агентства.

За висновком відповідача, з аналізу вищевказаних норм законодавством встановлено строки для подання виправленої декларації, а саме сім днів після подання декларації.

Таким чином, після подачі відповідної декларації, суб`єкт декларування зобов`язаний невідкладно перевірити її зміст та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ній подати виправлену декларацію. Зазначені дії можуть бути вчинені суб`єктом декларування виключно в межах семи днів з дня подання відповідної первинної декларації. Права подачі виправленої декларації у випадку самостійного виявлення декларантом недостовірних відомостей у первинній декларації поза вказаним строком норми чинного законодавства не передбачають.

Відповідач додає, що Національним агентством не вчинялися дії щодо перевірки декларації ОСОБА_1 , позивача не було притягнуто до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або за зазначення у ній недостовірних відомостей, отже у Національного агентства відсутні правові підстави для прийняття виправленої декларації позивача після закінчення семиденного строку з дня подання первинної декларації.

Тобто, як стверджує відповідач, законодавець передбачив, що суб`єкт декларування має можливість самостійно подати виправлену декларацію протягом семи днів з дня подання відповідної первинної декларації та зобов`язаний подати виправлену декларацію після притягнення його до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей.

Підсумовуючи викладене відповідач наголосив на безпідставності заявлених позовних вимог.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. від 10.12.2018 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. від 30.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.03.2018 ОСОБА_1 подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Однак, 09.10.2018 позивачка звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції із заявою, в якій зазначила, що у графі 11 Декларації («Доходи, у тому числі подарунки») помилково не вказано отриманий (нарахований) дохід упродовж звітного періоду, а саме: заробітну плату, отриману за основним місцем роботи у Національному антикорупційному бюро України, відтак просила надати можливість внести зміни до окремих розділів її Декларації за 2017 рік, зокрема,:

- розділу 11 Декларації («Доходи, у тому числі подарунки»), де відобразити розмір отриманої заробітної плати за основним місцем роботи;

- розділу 2.2 Декларації («Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування»), з метою видалення з нього батьків.

У заяві також зазначено, що відомості про доходи її чоловіка не були зазначені, оскільки він не надав їй інформації про розмір доходу за 2017 рік.

Листом від 26.10.2018 № 45-04/49720/18 НАЗК повідомило ОСОБА_1 про відсутність можливості подати виправлену декларацію за власною ініціативою після спливу семиденного строку.

Позивач вважаючи свої права порушеними, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 1700-VII передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень Національного агентства належать: здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вимогами ст. 1 Закону № 1700-VII визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, державні службовці, посадові та службові особи Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 4 ст. 45 Закону № 1700-VII передбачено, що упродовж семи днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

У разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2, 4, 7 та 9 розділу ІІ Порядку суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм (п. 2).

Зареєстровані в Реєстрі суб`єкти декларування мають право подавати документи у разі їх відповідності технічним вимогам до форми і проходження логічних перевірок, переглядати подані ними документи (п. 4).

Суб`єкт декларування має право за власною ініціативою подати виправлену декларацію упродовж семи днів після дня подання первинної декларації, до якої подається виправлена версія, шляхом створення та подання виправленого документа у Реєстрі.

У разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію або виправлену декларацію з достовірними відомостями у строк, визначений уповноваженою особою Національного агентства (п. 7).

Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку (п. 9).

Проаналізувавши наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що після подачі відповідної декларації, суб`єкт декларування зобов`язаний невідкладно перевірити її зміст та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ній подати виправлену декларацію. Зазначені дії можуть бути вчинені суб`єктом декларування виключно в межах семи днів з дня подання відповідної первинної декларації.

Права подачі виправленої декларації у випадку самостійного виявлення декларантом недостовірних відомостей у первинній декларації поза цим строком норми чинного законодавства не передбачають.

Натомість, законодавець передбачив єдиний виняток, у якому суб`єкт декларування зобов`язаний та, відповідно, має можливість подати виправлену декларацію - після притягнення суб`єкта до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.05.2018 у справі № 810/3202/17 (провадження № К/9901/38748/18), в якій, зокрема зазначено, що строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, тому дотримання строків є обов`язковою умовою, зокрема, для суб`єктів на яких поширюється дія Закону № 1700-VII.

Як вже було встановлено судом, 25.03.2018 ОСОБА_1 подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем вчинялися дії щодо перевірки змісту її первинної декларації за 2017 рік та щодо подачі виправленої декларації протягом семи днів з дня подання відповідної первинної декларації, тобто до 01.04.2018.

Лише, 09.10.2018, тобто через півроку позивач звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції із заявою, в якій зазначила, що у графі 11 Декларації («Доходи, у тому числі подарунки») помилково не вказано отриманий (нарахований) дохід упродовж звітного періоду, а саме: заробітну плату, отриману за основним місцем роботи у Національному антикорупційному бюро України, відтак просила надати можливість внести зміни до окремих розділів її Декларації за 2017 рік, зокрема,:

- розділу 11 Декларації («Доходи, у тому числі подарунки»), де відобразити розмір отриманої заробітної плати за основним місцем роботи;

- розділу 2.2 Декларації («Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування»), з метою видалення з нього батьків.

В той же час, суд звертає увагу на те, що оскільки позивача не було притягнуто до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або за зазначення у ній недостовірних відомостей, про що також було зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, у Національного агентства з питань запобігання корупції були відсутні правові підстави для прийняття виправленої декларації позивача після закінчення семиденного строку з дня подання первинної декларації, тобто після 01.04.2018.

Більш того, слід звернути увагу на те, що матеріали справи навіть не містять жодних доказів того, що позивач намагалася подати виправлену декларацію після 01.04.2018, остання у листі від 09.10.2018 лише просила відповідача надати можливість внести зміни у вже подану декларацію.

Таким чином проаналізувавши вказані обставини у сукупності, у взаємозв`язку з викладеними нормами права, суд приходить до висновку що відповідачем не було порушено норми чинного законодавства, а також законні права та інтереси позивача, щодо ненадання можливості подати їй уточнюючу декларацію, оскільки позивач самостійно не скористався даним правом у строк, встановлений ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 7 розділу ІІ Порядку.

Посилання позивача у позовній заяві на судову практику, викладену у рішеннях Окружного адміністративного суду м. Києва у справах № 826/4029/17 та № 826/14137/17 є помилковим, оскільки подібні обставини відбувалися у іншій період та регулювалися іншими нормами законодавства.

Необґрунтованими також є твердження позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття декларації, оскільки, як вже було зазначено вище судом, матеріали справи не містять жодних доказів подання позивачем, як суб`єктом декларування, виправленої декларації, що вочевидь свідчить про відсутність обов`язку у відповідача прийняття такої виправленої декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстава для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін