Справа № 320/6654/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6654/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2 , в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Завадського Сергія Олександровича, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2 щодо порушення п 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" та не розгляду заяви від 18.04.2019 особисто та за присутності ОСОБА_1 , за неприйняття рішення щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу, відповідь не була підписана керівником або особою, яка виконує його обов`язки, та дана заява була неправомірно направлена до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дії якого ОСОБА_1 оскаржує, не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, та фактично не містить жодної відповіді на звернення ОСОБА_1 , щодо правомірності дій органів Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, при погодженні проекту землеустрою та щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 , та відповідно порушень органу Держгеокадастру про погодженні проекту землеустрою на земельну ділянку за адресом АДРЕСА_1 іншій особі, при погодженні проекту землеустрою, та реєстрації земельної ділянки, та не містить жодної відповіді щодо відшкодування ОСОБА_1 матеріальних збитків та моральної шкоди, та відповідно надіслана 23.05.2019, з порушенням ст. 20. Закону № 393/96-ВР;

- зобов`язати в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Колотіліна Олександра Костянтиновича розглянути заяву ОСОБА_1 18.04.2019 особисто та за присутності ОСОБА_1 , відповідно п. 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", прийняти рішення щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу, щодо дій органів Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головне управління Держгеокадастру у Івано - Франківській, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, при погодженні проекту землеустрою та щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 , та відповідно порушень органу Держгеокадастру про погодженні проекту землеустрою на земельну ділянку за адресом АДРЕСА_1 іншій особі, який виготовлений на підстави інформації отриманою за запитом ОСОБА_1 , щодо заяви від 25.05.2017, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, що потребувало повторного звернення КП "Бровари землеустрій" до органів Держгеокадастру щодо стану земельної ділянки;

- визнати неправомірними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, щодо розгляду заяви ОСОБА_1 18.04.2019 особою з порушенням п. 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", за розгляд питань щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу неповноважною особою, за надання відповіді від 16.05.2019 без підпису керівником або особою, яка виконує його обов`язки, та дана заява ОСОБА_1 18.04.2019 була неправомірно направлена до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дії якого ОСОБА_1 оскаржує, не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, надіслана 23.05.2019, з порушенням ст. 20 Закону № 393/96-ВР, не містить жодної відповіді на звернення ОСОБА_1 , щодо правомірності дій органів Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держгеокадастру у Івано - Франківській, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, при погодженні проекту землеустрою та щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 , та відповідно порушень органу Держгеокадастру про погодженні проекту землеустрою на земельну ділянку за адресом АДРЕСА_1 іншій особі, при погодженні проекту землеустрою, та реєстрації земельної ділянки, та не містить жодної відповіді щодо відшкодування ОСОБА_1 матеріальних збитків та моральної шкоди;

- зобов`язати Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 18.04.2019 особою відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", забезпечити розгляд питань щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу вповноваженою особою, надати відповідь з підписом керівника або особою, яка виконує його обов`язки, з роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, та відповіді на звернення ОСОБА_1 , щодо правомірності дій органів Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, при погодженні проекту землеустрою та щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 , та відповідно порушень органу Держгеокадастру про погодженні проекту землеустрою на земельну ділянку за адресом АДРЕСА_1 іншій особі, при погодженні проекту землеустрою, та реєстрації земельної ділянки, та не містить жодної відповіді щодо відшкодування ОСОБА_1 матеріальних збитків та моральної шкоди;

- визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області, щодо розгляду заяви ОСОБА_1 18.04.2019, яка була направлена до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, за розгляд особою з порушенням 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", за розгляд питань щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу неповноважною особою, за надання відповіді від 30.05.2019 без підпису керівником або особою, яка виконує його обов`язки, та відповідь не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, та заява розглянута з порушенням ст. 20 Закону № 393/96-ВР, не містить жодної відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо правомірності дій, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, при погодженні проекту землеустрою та щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресом: АДРЕСА_1 , та відповідно порушень органу Держгеокадастру про погодженні проекту землеустрою на земельну ділянку за адресом АДРЕСА_1 іншій особі, при погодженні проекту землеустрою, та реєстрації земельної ділянки, та не містить жодної відповіді щодо відшкодування ОСОБА_1 матеріальних збитків та моральної шкоди;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 18.04.2019 особисто та за присутності ОСОБА_1 , відповідно 2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", прийняти рішення щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу, щодо дій органів Головного управління Держгеокадастру у Київській області, надати відповідь з підписом керівника або особою, яка виконує його обов`язки, з роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, та відповіді на звернення ОСОБА_1 , щодо правомірності дій органів Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Київській області;

- зобов`язати Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головне управління Держгеокадастру у Київській області відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 5 000 000,00 грн., (п`ять мільйонів гривен) та стягнути пропорційно з вищеперерахованих органів кошти в сумі 5 000 000,00 грн.;

- зобов`язати Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головне управління Держгеокадастру у Київській області відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 5 000 000,00 грн., (п`ять мільйонів гривен) та стягнути пропорційно з вищеперерахованих органів кошти в сумі 5 000 000,00 грн.;

- зобов`язати Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 позов задоволено частково:

- визнано неправомірною бездіяльність в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2 щодо порушення п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.04.2019 стосовно неприйняття рішення щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу, відповідь не була підписана керівником або особою, яка виконує його обов`язки та дана заява була неправомірно направлена до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дії якого ОСОБА_1 фактично оскаржує, та відповідно не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

- зобов`язано в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Завадського Сергія Олександровича () розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 18.04.2019 відповідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», прийняти рішення щодо проведення службового розслідування;

- визнано неправомірними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо розгляду заяви ОСОБА_1 18.04.2019 з порушенням п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу неповноважною особою за надання відповіді від 16.05.2019 без підпису керівником або особою, яка виконує його обов`язки, та дана заява ОСОБА_1 від 18.04.2019 була неправомірно направлена до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дії якого ОСОБА_1 фактично оскаржує, та відповідно не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

- зобов`язано Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру () забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 18.04.2019 відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» розгляду питань щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу вповноваженою особою, надати відповідь з підписом керівника або особою, яка виконує його обов`язки, з роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

- визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.04.2019, яка була направлена до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, за розгляд особою з порушенням п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», за розгляд питань щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу неповноважною особою, за надання відповіді від 30.05.2019 без підпису керівником або особою, яка виконує його обов`язки, та відповідь не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області () розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 18.04.2019 відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», прийняти рішення щодо проведення службового розслідування, яке належить до повноважень виключно керівника державного органу або в.о. керівника державного органу, щодо дій органів Головного управління Держгеокадастру у Київській області, надати відповідь з підписом керівника або особою, яка виконує його обов`язки, з роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення;

- стягнуто пропорційно з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру () та Головного управління Держгеокадастру у Київській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривен). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 18.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2 із заявою про проведення службового розслідування правомірності дій, відшкодувати завданні збитки, розглядати вказану заяву особисто керівником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» та у присутності позивача.

Однак 16.05.2019 позивачу було відмовлено у проведенні службової перевірки, правомірності дій з підстав, викладених в заяві, відмовлено розглянути заяву позивача особисто та за присутності позивача, а також не роз`яснено порядку оскарження рішення.

У подальшому в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2 направив заяву позивача до Головного управління Держгеокадастру у Київській області для того, щоб розібратись у ситуації, що склалась між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було надано відповідь на заяву 18.04.2019 та зазначено про порядок проведення службових розслідувань.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що з урахуванням того, що позивач має статус інваліда ІІ групи (серія НОМЕР_2 ) відповідь на заяву позивача від 18.04.2019 мав розглянути та підписати перший керівник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру особисто, однак відповідь на звернення від 18.04.2019 підписано заступником голови О. Краснолуцьким, що на думку є порушень прав позивача, як особи, що має статус інваліда ІІ групи та має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Крім того, дана відповідь не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення. Зазначені порушення також встановленні судом при наданні відповіді позивачу на заяву від 18.04.2019 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області.

При цьому, суд вказав, що заява позивача не є поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції, а отже не може бути підставою для проведення службового розслідування, проте для належного захисту прав та свобод позивача, суд вважає за можливе зобов`язати в.о. Голову Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Завадського С.О. , який на час прийняття рішення у справі є діючим керівником, розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2019 та прийняти рішення щодо проведення службового розслідування.

В частині позовних вимог про відшкодування шкоди, то судом першої інстанції вказано, що позивачем не було надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому матеріальної шкоди діями та бездіяльністю відповідачів та не було доведено причинно-наслідкового зв`язку отримання матеріальних збитків і протиправним діянням заподіювача. У свою чергу, враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань позивача, стан його здоров`я, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги стосуються виключно рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів рішення суду в іншій частині не переглядає.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі №815/7401/16.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу державної влади як обов`язкова підстава відповідальності виключається.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з огляду на встановлені судом першої інстанції факти порушень прав позивача, обставинами, які можуть свідчити про заподіяння позивачу модальної шкоди у даному спорі є, зокрема, розгляд заяви позивача неналежною посадовою особою та не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

У світлі цього, для правильності вирішення питання відшкодування моральної шкоди, належить встановити факт її заподіяння та причинно-наслідковий зв`язок саме із вказаними вище порушеннями, що допущені відповідачами.

Так, на переконання колегії суддів, сам лише встановлений судом першої інстанції факт розгляду заяви позивача неналежною посадовою особою та не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, не є самостійною обставиною, яка свідчить як про факт заподіяння позивачу моральної шкоди, а так само і про її пов`язаність саме із вказаними порушеннями відповідачів.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що у зв`язку із розглядом заяви позивача неналежною посадовою особою та не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, у позивача порушився звичний спосіб життя, мали місце переживання через порушення прав, довелося докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

За таких обставин, сукупність всіх передумов, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди, у даному випадку відсутня, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди, а позов в цій частині залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задовольнити.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Є.В. Чаку