Справа № 464/7409/21
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7409/21
пр.№ 2-а/464/152/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2021 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Коваль М.І.

з участю представника позивача Сеньківа А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії 1АВ №02290437 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, винисену інспектором Департаментом патрульної поліції Національної поліції України Власенком І.А. 03.09.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити. В обґрунтування позову покликається на те, що 03.09.2021 року відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ №02290437, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до змісту наведеної постанови, він 03.09.2021 о 12:42 год. керував автомобілем марки «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі М10 Львів-Краковець із перевищенням встановлених обмежень швидкості руху, чим порушив п.12.9 (б) ПДР України. З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її безпідставною, незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що виходячи з положень КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Звертає увагу на те, що ним не вчинялось вказане адміністративне правопорушення, оскільки в момент його вчинення 03.09.2021 він не перебував за кермом транспортного засобу марки «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначає, що транспортний засіб «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 належить ТзОВ «Центр забезпечення лабораторій «Міра». У вказаний в оскаржуваній постанові дату та час, транспортним засобом керував ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах з ТзОВ « «Міра», а саме перебуває на посаді водія- експедитора у вказаному товаристві. Крім того, зазначає, що в постанові відсутні відомості про місце вчинення правопорушення, зокрема не встановлено населеного пункту, в якому було виявлено правопорушення, не зафіксовано зони дії знаків 5.45, 5.47 або 5.46, 5.48 на ділянці дороги, де виявлено правопорушення, або інших дорожніх знаків, що встановлюють швидкість руху в населеному пункті. Вважає, що в його діях відсутній подія та склад адміністративного правопорушення, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Додатково зазначив, що в постанові вказані результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме фото та посилання на вебсайт в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі. На вказаному фотознімку, який зроблено приладом вимірювальної техніки «Каскад» 098-1120 зафіксовано автомобіль марки «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобіля. В подальшому позивачем з`ясовано, що вказаним автомобілем керував водій товариства ОСОБА_2 , однак, у зв`язку із тим, що постанова надійшла поза межами 20-денного строку передбаченого ст.279-3 КУпАП, останній не зміг з`явитись до органу поліції щоб повідомити вказану обставину.

Представник відповідча в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Також у відзиві відповідач наводить правові підстави правомірності винесення оскаржуваної постанови, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що сукупність доказів, зокрема матеріали відеофіксації та фотокартки, зафіксовані технічним засобом «Каскад» 098-1120 підтверджують доведеність вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП транспортним засобом «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 . Факт доведення керування саме позивачем не підлягає підтвердженню, оскільки законодавцем чітко визначено, що відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб зареєстровано.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка ОСОБА_2 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою 1АВ №02290437 від 03.09.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно даної постанови, 03.09.2021 о 12:42 год., по автодорозі М10 Львів- Краковець 21 км+ 671 м. зафіксовано транспортний засіб «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 77 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п. 12.9 (б) Розділу 12 цих Правил водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно із ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, представник відповідача покликається на фотознімки, зроблені приладом вимірювальної техніки - комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» 098-1120.

Судом встановлено, що на даних фотознімках зафіксовано автомобіль марки «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, на вказаних цих фотознімках не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля.

Також представник відповідача покликається на відеозапис правопорушення з вищевказаного приладу вимірювання швидкості, однак такий до матеріалів справи не долучено.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 суду ствердив, що перебуває у трудових відносинах з ТзОВ « «Міра», директором якого є позивач, а саме перебуває на посаді водія- експедитора у вказаному товаристві. 01.09.2021 року він перебував у службовому відрядженні та того дня керував транспортним засобом «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 , допустивши при цьому порушення вказане у протоколі.

Надані позивачем копії наказу про прийняття на роботу водія ОСОБА_3 , подорожнього листа від 01.09.2021 підтверджують показання вказаного свідка, в частині того, що саме ним було допущено порушення вимог ПДР, за яке до відповідальності притягнуто позивача.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб зареєстровано, суд зазначає наступне.

Відповідно до примітки до ч. 1 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами 1 - 3 цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини 1 статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу.

У свою чергу, ч. 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у ч. 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених ст. 279-3 цього Кодексу.

Водночас ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто в Україні діє презумпція невинуватості, яка підлягає застосуванню також у справах про адміністративні правопорушення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (постанова серії 1АВ №02290437 від 03.09.2021 року) підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України,

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії 1АВ №02290437 від 03.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 1222 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуюча: