Справа № 160/11221/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/11221/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №160/11221/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просив:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити ОСОБА_1 за роботу (службу) нічних годин з 22 години до 6 години ранку за період з 24.10.2017 року по 24.12.2017 рік; з 29.12.2017 року по 12.02.2018 рік; з 16.02.2018 року по 30.04.2018 рік; з 01.05.2018 рік по 23.06.2018 рік; з 23.11.2018 рік по 12.08.2019 рік, згідно ст.ст. 54, 94 Закону України № 322-VIII від 10.12.71, та ст. 108 Закону України № 322-VIII від 10.12.71;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити ОСОБА_1 з 11.12.2019 року його середній заробіток (грошове забезпечення) за весь затримки по день фактичного розрахунку, згідно ст. 117 Закону України № 322-VIII від 10.12.71;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотків річних від простроченої суми, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України;

- у разі прийняття судом рішення на користь позивача, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 17 серпня 2018 року (а.с. 5).

09.08.2017 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с. 16-17).

Відповідно до п.3 вказаного контракту, контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2019 року №250 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , санітарного інструктора медичного пункту самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10 грудня 2019 року № 114-РС відповідно до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 04 квітня 2006 року № 3597-VІ з військової служби у запас за підпунктом б (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами 10 грудня 2019 року), з 10 грудня 2019 року виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення і продовольчого забезпечення за нормою № 1 (каталог) (обід) з 11 грудня 2019 року і направлено для зарахування на військовий облік до Старобільсько-Новопсковського ОРВК Луганської області (а.с.9).

15.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив: нарахувати та виплатити нічні за періоди проходження служби, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми; нарахувати та сплатити з 11.12.2019 року по час розрахунку середню заробітну плату (грошове забезпечення) (а.с.19).

Відповідач листом від 27.08.2020 року № 1439/л повідомив, що відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року № 745/32197 передбачено, що за службу понад установлений час, у дні відпочинку, святкові, вихідні дні та неробочі дні грошове забезпечення додатково не виплачується (а.с 20).

Вважаючи таку відмову відповідача незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому нормами ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 Постанови № 704, виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

При цьому Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. (далі Порядок № 260)

Так, нормами п. 2 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Згідно із п. 3 Порядку № 260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Отже, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що складові грошового забезпечення військового службовців не передбачають доплату за службу в нічний час.

Крім того, відповідно до п. 7 Порядку № 260, за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що питання проведення виплат військовослужбовцям за роботу в нічний час має вирішуватись у відповідності до норм КЗпП України, оскільки, питання грошового забезпечення врегульовано спеціальними нормами, зокрема, Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, якими, в свою чергу, не передбачено оплату служби понад установлений службовий час, в тому числі, в нічний час.

Отже в даному випадку положення КЗпП України застосуванню не підлягають, оскільки питання грошового забезпечення військовослужбовців врегульовано спеціальними нормами законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 1908.2019 року № 167, як особі, яка приймала участь у операції об`єднаних сил було надано дні відпочинку з 17.08.2019 року по 31.08.2019 року, за періоди участі позивача в антитерористичній операції, які співпадають з періодами, за які позивач просить провести нарахування та виплату за роботу (службу) в нічні години (а.с. 10,11,32 оборот).

Таким чином колегія суддів вважає, що права позивача за наведених обставин не порушено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №160/11221/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко