Справа № 640/7688/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 грудня 2021 року м. Київ№640/7688/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державного бюро розслідувань
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом від 28.12.2020 №20-928-0812;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань в строк не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили надати ОСОБА_1 інформацію, зазначену в адвокатському запиті від 28.12.2020 №20-928-0812, а саме повні відповіді на кожне поставлене у адвокатському запиті від 28.12.2020 №20-928-0812 питання.

Ухвалою суду від 24.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позову позивач вказав на протиправну бездіяльність відповідача у зв`язку з ненаданням йому інформації у відповідь на адвокатський запит. Запитувана інформація є публічною, стосується наявності чи відсутності договірних відносин між Державним бюро розслідувань і відповідною установою та її посадовою особою, а також щодо здійснення відповідачем витрат бюджетних коштів на здійснення оплати за надані цією установою послуги, ця інформація не містить державної таємниці, створена поза межами будь-якого кримінального провадження, що зумовлює обов`язок відповідача надати таку інформацію. Також позивач зазначив, що даний спір підлягає вирішенню адміністративним судом, у зв`язку з чим посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №826/7244/18, відповідно до якої розгляд скарг на дії чи бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо неналежного розгляду адвокатського запиту про надання інформації, яка не є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в її задоволенні з огляду на необґрунтованість. Зокрема зазначив, що в адресованому до Державного бюро розслідувань адвокатському запиті позивач запитував не публічну інформацію, а інформацію, створену в межах кримінального провадження №0000753 від 28.05.2019, яка має обмежений доступ, оскільки містить таємницю досудового розслідування і надання якої здійснюється відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Відтак, Державне бюро розслідувань обґрунтовано відмовило у наданні такої інформації позивачу. Водночас зауважив, що вирішення спорів щодо надання інформації, що є таємницею досудового розслідування, здійснюється в порядку, визначеному КПК України, а не в порядку адміністративного судочинства. На підтвердження таких доводів відповідач послався на практику Верховного Суду, що міститься в постановах від 05.09.2019 у справі №821/429/17, від 06.02.2020 у справі №640/16398/19, від 26.06.2020 у справі №640/16308/19, від 13.10.2017 у справі №815/6959/14, відповідно до якої під час визначення предметної юрисдикції справи суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що позивач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 02.04.2002, та здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання «Головань і Партнери».

Вказане адвокатське об`єднання на підставі договору від 22.05.2019 №0812 про надання правової (професійної правничої) правничої допомоги здійснює представництво інтересів та захист ОСОБА_2 , зокрема й у кримінальному провадженні №0000753 від 28.05.2019, яке наразі перебуває в провадженні Управління з досудового розслідування військових правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.

В процесі ознайомлення з матеріалами указаного кримінального провадження позивач дізнався про наявність у ньому науково-правового висновку щодо порядку призначення на керівні посади посадових осіб і проходження ними військової служби від 15.01.2020, виконаного заступником директора з наукової роботи Науково-дослідницького інституту права і підприємництва імені академіка Ф.Г.Бурчака НАПрН України ОСОБА_3.

З огляду на викладене, відповідно до вищевказаного договору в рамках надання професійної правничої допомоги названому вище клієнту позивач звернувся до Державного бюро розслідувань із адвокатським запитом від 28.12.2020 №20-928-0812, в якому просив надати таку інформацію:

- чи укладався між Державним бюро розслідувань та заступником директора з наукової роботи Науково-дослідницького інституту права і підприємництва імені академіка Ф.Г.Бурчака НАПрН України ОСОБА_3 договір на проведення науково-правової експертизи чи дослідження, а також складання науково-правового висновку щодо порядку призначення на керівні посади посадових осіб і проходження ними військової служби та якщо укладався, то надати копію цього договору;

- чи було здійснено оплату ОСОБА_3 Державним бюро розслідувань за проведення науково-правової експертизи чи дослідження, а також складання науково-правового висновку щодо порядку призначення на керівні посади посадових осіб і проходження ними військової служби, та якщо так, в якому розмірі, ким, на який рахунок та на підставі якого саме договору (номер, дата укладання договору);

- чи має Державне бюро розслідувань не виконані грошові зобов`язання перед ОСОБА_3 ;

- чи було укладено договір між Науково-дослідницьким інститутом права і підприємництва імені академіка Ф.Г.Бурчака НАПрН України та Державним бюро розслідувань на виконання вищевказаного науково-правового висновку;

- якщо оплату за складання ОСОБА_3 висновку від 15.01.2020 було здійснено не Державним бюро розслідувань, а третьою особою, то коли та ким саме;

- чи був складений акт приймання-передавання науково-правового експертного висновку від 15.01.2020, здійсненого ОСОБА_3 , слідчому або іншій службовій особі Державного бюро розслідувань.

Листом від 04.01.2021 №38377-20/10-5-03-02-55/21 Державне бюро розслідувань у відповідь на його адвокатський запит повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до абзацу 4 частини першої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Таким чином, надання інформації, отриманої під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні можливе лише у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Ураховуючи викладене, орган досудового розслідування не має законних підстав для надання інформації, запитуваної у вищевказаному адвокатському запиті.

Уважаючи, що вказаний лист не містить відповіді на питання, поставлені в адвокатському запиті, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Однак суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас не підлягає застосуванню стаття 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і кримінальних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Поряд із цим, як зазначалося, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є також і вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939- VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону №2939-VI).

З огляду на пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідач, реалізуючи свої повноваження, наділений правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону № 2939-VI.

Як стверджує позивач, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка виявилися у ненаданні йому запитуваної в адвокатському запиті інформації, яку уважає публічною.

Натомість відповідач, заперечують протиправну бездіяльність, стверджує, що запитувана позивачем інформація не є публічною, оскільки стосується відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000753 від 28.05.2019, тому обґрунтовано не надана позивачу.

Так, у межах кримінального провадження, яке складається зі стадій досудового розслідування і судового провадження, під час здійснення процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, здобуваються, фіксуються й оформляються відомості та документи про фактичний і юридичний склад діяння, яке посягає на об`єкти захисту права.

Відомості про кримінальне правопорушення (про злочин), обставини його скоєння, про процесуальні дії у зв`язку із вчиненням такого діяння, про конкретний склад суб`єктів одного чи кількох кримінальних проваджень, про статус, права та обов`язки учасників таких відносин, про стадії та етапи кримінального провадження, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, про порядок вчинення процесуальних дій, пов`язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України та оскарження рішення, дій чи без діяльності органів державної влади, їх посадових осіб у зв`язку з наданням такої допомоги та інші відомості, які охоплюються предметом кримінально-правового регулювання, за змістом, значенням, сферою виникнення та функціонування, за причинами виникнення, за правовим механізмом регулювання цих відносин, за способом і джерелами встановлення відомостей про вчинення забороненого нормами закону України про кримінальну відповідальність діяння, або виконання процесуальний дій у зв`язку із вчиненням діяння, не можуть ототожнюватися й охоплюватися загальним поняттям інформації в сенсі положень Закону.

Відомості і документи в кримінальному провадженні - це конкретне індивідуально виражене знання чи річ про подію порушення об`єкта права, який перебуває під охороною кримінально-правової норми права. Ці відомості встановлюються спеціальними процесуальними засобами. За їх допомогою відбувається вирішення справи, під яким у кримінально-правовому значенні може розумітися встановлення наявності або відсутності події із зовнішніми і внутрішніми ознаками, які мають певне кримінально-правове значення, а також застосування до події відповідної правової норми через пізнання її шляхом тлумачення або аналогії.

Інформація про подію кримінально-караного діяння та його наслідки із джерела фактичних відомостей про якусь частину події набуває ознак джерела доказу після перетворення, трансформації цієї інформації шляхом застосування процесуальних дій, передбачених КПК України.

Процесуальні дії провадяться в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Вони провадяться за наявності для цього відповідних підстав та передумов, передбачених законом. Вони не можуть провадитися за межами кримінального провадження. Сторона обвинувачення не повинна порушувати прав особи, щодо якої здійснюється процесуальна дія. Особа, яка вважає, що під час досудового розслідування, яке провадиться на території України, або під час здійснення процесуальної дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України), має право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до суду.

За змістом частини другої статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Отже, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.

Ураховуючи вищевикладене суд уважає, що запитувана адвокатом ОСОБА_1 інформація, що стосується питань проведення Науково-дослідницьким інститутом права і підприємництва імені академіка Ф.Г.Бурчака НАПрН України науково-правової експертизи чи дослідження та складання науково-правового висновку щодо порядку призначення на керівні посади посадових осіб і проходження ними військової служби, створена за наслідками вчинення уповноваженими особами процесуальної дії щодо призначення такої експертизи чи дослідження у межах кримінального провадження №0000753 від 28.05.2019, отже є відомостями цього кримінального провадження, отримання яких здійснюється відповідно до норм КПК України.

З огляду на викладене в даних правовідносинах застосовуються висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17.

Кримінальний процесуальний кодекс України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною 1 статті 222 Кримінального процесуального кодексу України.

Сторонами не заперечується проведення Державним бюро розслідувань досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000753 від 28.05.2019 та представництво інтересів ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_1 Відтак, відповідно до викладених вище правових норм, позивач як адвокат має право доступу до матеріалів згаданого кримінального провадження. При цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ознайомився з матеріалами цього кримінального провадження.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI ) визначає адвокатський запит як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина перша статті 24 Закону № 5076-VI).

За приписами статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відтак позивач спрямував до відповідача адвокатський запит в порядку, визначеному статями 20, 24 Закону №5076-VI, що є реалізацією ним свого права визначеного цим Законом.

Наведені законодавчі положення дають підстави стверджувати, що подання адвокатом адвокатського запиту до органу державної влади про надання певної інформації на підставі положень Закону №5076-VI не робить і не надає такому зверненню форми та якості критерія, що саме по собі визначає форму судочинства, оскільки професійні права адвоката й вибір видів та способів здійснення адвокатської діяльності корелюються умовами природи спірних правовідносин, у яких адвокат у відповідній формі та порядку надає послуги клієнту. Інакше кажучи, якщо адвокат захищає особу, яку звинуватили у злочині, або надає правову допомогу свідку у кримінальному провадженні (пункт 2 частина перша статті 66 КПК України), представляє інтереси фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, його повноваження адвоката мають здійснюватися з урахуванням положень процесуальних норм права, які регулюють порядок звернення за захистом від стверджуваного порушення права і відповідно професійні права адвоката, як представника (захисника, репрезентанта) клієнта.

Беручи до уваги наведені правові норми та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що адвокатський запит не є запитом, спрямованим на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між адвокатом позивача та відповідачем щодо надання останнім інформації, яка стосується матеріалів певної кримінальної справи, не може бути публічно-правовими у розумінні КАС України.

При цьому заслуговують на увагу правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17 та від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, щодо застосування відповідних норм права при вирішенні спірних правовідносин, подібних за своєю правовою суттю із спірними правовідносинами у цій справі. Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити в рамках кримінальної справи не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття «судом, встановленим законом», суд апеляційної інстанції, з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках іншого судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції відносно зазначених у даній справі спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені в подібних правовідносинах, також висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 826/11699/18, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, тому доводи позивача про підсудність цієї справи адміністративному суду є помилковими.

Суд не бере до уваги посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №826/7244/18, у якій встановлено, що розгляд скарг на дії чи бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо неналежного розгляду адвокатського запиту про надання інформації, яка не є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Наведене обґрунтовується тим, що в цій справі запитувана інформація стосувалася лише переліку кримінальних проваджень, за якими до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також стосовно дат, номерів, обставин та кваліфікації відомостей, внесених до цього Реєстру, тоді як у даній справі, що розглядається судом, запитувана адвокатом ОСОБА_1 інформація стосується питань проведення Науково-дослідницьким інститутом права і підприємництва імені академіка Ф.Г.Бурчака НАПрН України науково-правової експертизи чи дослідження та складання науково-правового висновку щодо порядку призначення на керівні посади посадових осіб і проходження ними військової служби, призначеної уповноваженими особами у межах кримінального провадження №0000753 від 28.05.2019, тому в даних правовідносинах застосовуються висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17.

За приписами пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наведених вище обставин та на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України провадження у даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ураховуючи, що позивачем при зверненні до адміністративного суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.03.2021 №7318, суд уважає за необхідне повернути йому з бюджету зазначену суму.

Керуючись статтями 2, 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №640/7688/21.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , Адвокатське об`єднання «Головань і Партнери») з Державного бюджету України судовий збір за подання адміністративного позову до суду у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко