Справа № 420/11527/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Великодолінської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1, корпус А, смт. Великодолинське, Одеська область, 67832) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (подана представником ОСОБА_3 ) до Великодолінської селищної ради Одеського району Одеської області (далі Великодолінська селищна рада), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 04.06.2021 року №196-УІІІ Великодолинської селищної ради VII сесії VIII скликання «про розгляд клопотань громадян України щодо надання дозволу на розроблення технічних документацій землеустрою» в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Великодолинської селищної ради (за межами населеного пункту).

зобов`язати Великодолинську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:001:0099 (загальна площа 9,7917 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Молодіжненської сільської ради (що входить до Великодолинської селищної ОТГ) Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів)

Позивачка, просить витрати на професійну правничу допомогу щодо договору укладеного з ОСОБА_3 по цій справі стягнути з відповідача на її користь та встановити судовий контроль щодо виконання рішення суду.

Позивачка зазначила, що вона 13.04.2021 року подала до Великодолинської селищної ради (що діє від лиця та в особі Великодолинської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області) клопотання, у якому відповідно до вимог ст. ст. 3, 8, 14, 68 Конституції України, ст. ст. 79-1 ч.5, 84 ч.1, 118, 121, 122 ч.1, 186 ч. 12 Земельного кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій», просила надати її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:001:0099 (загальна площа 9,7917 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведений особистого селянського господарства, на території Молодіжненської сільської ради (що входить до Великодолинської селищної ОТГ) Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів).

До клопотання надані копія паспорту, РНОКПП, свідоцтво про народження дитини, нотаріальна копія згоди землекористувача земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0099 ФОП ОСОБА_3 , що перебуває у його користуванні відповідно до договору оренди землі №37 від 03.06.2020 року, укладеного з ГУ Держгеокадастру Одеської області (державна реєстрація речового майна 05.06.2020 року); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; графічні матеріали на бажану земельну ділянку.

14.06.2021 року нею направлено запит стосовно результатів розгляду її клопотання. Листом від 18.06.2021 року їй направлено рішення від 04.06.2021 року №196-VIII Великодолинської селищної ради VII сесії VIII скликання «про розгляд клопотань громадян України щодо надання дозволу на розроблення технічних документацій землеустрою» з додатком до нього, яким вирішено відмовити ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (за межами населеного пункту) у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

У додатку до рішення від 04.06.2021 року №196-VIII Великодолинської селищної ради також у якості відмови зазначено, що Великодолинська селищна рада, як власник земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099, з метою наповнення місцевого бюджету від коштів, що надходять у порядку сплати орендної плати, не планує здійснювати її поділ та зміну цільового призначення.

На думку позивачки рішення відповідача не ґрунтується на вимогах закону, а підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначення такої підстави формально, без її обґрунтування з встановлених законом підстав не законною відмовою.

Позивачка вважає рішення відповідача необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог законодавства, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та застосувати ефективний засіб захисту та поновлення її законних прав у спосіб, якій нею визначений у позовних вимогах.

Позивачка просить задовольнити позовні вимоги та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою суду від 12.07.2021 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року відмовлено представнику позивача Ковальчук Зоряни Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 у задоволенні заяви від 05.08.2021 року про надіслання судом на його електрону адресу відзиву на позов по справі №420/11527/21.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року продовжено Великодолінській селищній раді Одеського району Одеської області строк на подання відзиву на позов по справі №420/11527/21. Залучено до справи №420/11527/21 відзив Великодолінської селищної ради Одеського району Одеської області, якій надійшов до суду 27.08.2021 року.

Ухвалою суду від 23.09.2021 року вирішено розгляд справи № 420/11527/21 здійснити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов (а.с.72-77), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що вважає поданий адміністративний позов не обґрунтованим.

Представник відповідача зазначив, що клопотання позивачки в інтересах дитини було розглянуто на черговій сесії Великодолинської селищної ради та прийнято рішення, яке оскаржується позивачкою. Вказане рішення прийнято з урахуванням рекомендацій постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою.

Представник відповідача звертає увагу на те, що станом на дату звернення гр. ОСОБА_1 в інтересах дитини в редакції Земельного Кодексу України, яка діяла до 27.05.2021 року, згідно п. 15 ч. «б» Перехідних положень купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами, отже на час звернення Позивачки з вищевказаним клопотанням на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення діяв мораторій, щодо відчуження та зміни цільового призначення.

Позивачка у позові посилається на ст. 118 ЗКУ, проте вказаною нормою врегульовано процедуру безоплатної приватизації земельної ділянки, яка ще не сформована та не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, спочатку шляхом отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У той же час ОСОБА_1 подала клопотання від 22.04.2021 року про поділ та зміну цільового призначення вже сформованої земельної ділянки з визначеним цільовим призначенням, площею та зареєстровану в Державному земельному кадастрі, з метою подальшої передачі їй у власність.

Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн. Представник відповідача звернув увагу на те, що представником позивача є ОСОБА_3 чоловік позивачки, яка діє в інтересах дитини їх доньки.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивачки подав до суду відповідь на відзив (а.с.99-105) та наполягав на задоволенні позовних вимог, звернувши увагу на положення ч.1 ст.33 ЗК України, відповідно до якої земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Представник позивачки вважає, що положення вказаної статті на тезу відповідача про необхідність зміни цільового призначення земельної ділянки. Також представник вказує, що позивачкою подані всі передбачені законодавством документи разом з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, а відповідач прийняв протиправне рішення.

Справа розглянута у письмовому проваджені.

Судом встановлено, що до Великодолинської селищної ради відповідно до вимог ст. ст. 3, 8, 14, 68 Конституції України, ст. ст. 79-1 ч.5, 84 ч.1, 118, 121, 122 ч.1, 186 ч. 12 Земельного кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій» направлено клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник ОСОБА_1 , в якому заявник просить надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:001:0099 (загальна площа 9,7917 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведений особистого селянського господарства, на території Молодіжненської сільської ради (що входить до Великодолинської селищної ОТГ) Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів) (а.с.26).

До клопотання надані копія паспорту, РНОКПП, свідоцтво про народження дитини, нотаріальна копія згоди землекористувача земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0099 ФОП ОСОБА_3 , що перебуває у його користуванні відповідно до договору оренди землі №37 від 03.06.2020 року, укладеного з ГУ Держгеокадастру Одеської області (державна реєстрація речового майна 05.06.2020 року); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; графічні матеріали на бажану земельну ділянку.

14.06.2021 року позивач направила запит щодо результатів розгляду клопотання та супровідним листом від 18.06.2021 року отримала рішення від 04.06.2021 року №196-VIII Великодолинської селищної ради VII сесії VIII скликання «Про розгляд клопотань громадян України щодо надання дозволу на розроблення технічних документацій землеустрою» з додатком до нього, яким вирішено відмовити громадянам згідно додатку у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (за межами населеного пункту) у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

У додатку до рішення від 04.06.2021 року №196-VIII Великодолинської селищної ради в якості підстави відмови у наданні дозволу ОСОБА_2 вказано: п.7 ст.118 ЗКУ відмови зазначено - невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам прийнятих відповідно до неї нормативно-правових актів, містобудівної документації. Великодолинська селищна рада, як власник земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099, з метою наповнення місцевого бюджету від коштів, що надходять у порядку сплати орендної плати, не планує здійснювати її поділу та зміну цільового призначення (а.с.29).

Вважаючи неправомірним вказане рішення позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між позивачкою та відповідачем виникли з підстав реалізації позивачкою, яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки, права на отримання земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм ЗК України свідчить про те, що законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам зазначеним у ЗК України документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, ст.79-1 ЗКУ визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з ч.6 ст.79-1 ЗКУ формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Частиною 7 ст.79-1 ЗКУ встановлено, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до наказу Держгеокадастру в Одеської області від 10.12.2020 року №61-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акту приймання передачі від 10.12.2020 року земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0099 передано у комунальну власність та відповідно до інформації ДЗК власником спірної земельної ділянки є територіальна громада в особі Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Таким чином, відповідачу була передана сформована земельна ділянка.

Верховний Суд у своїх рішеннях від 03.10. 2019 року по справі №823/1172/17, від 21.08.2018 у справі №823/1179/17, від 12.03.2020 року дійшов висновку, що виходячи з аналізу положень ч.5-10 ст.79-1 ЗКУ підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Відтак, за даних обставин справи, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.6 ст.79-1 ЗКУ, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою. Крім того, згідно з ч.1 ст.50 Закону «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Колегія суддів Верховного Суду вважала, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам ч.6 ст.79-1 ЗКУ, відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Судом встановлено, що на час звернення позивачки (13.04.2021 року) до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:001:0099 (загальна площа 9,7917 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведений особистого селянського господарства позивачка посилалась одночасно на ст.ст.79-1,116,118 та діючу на той час ч.12 ст.186 ЗКУ.

Між тим, ст.118 ЗКУ регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, а саме земельних ділянок, які вже знаходяться у користуванні особи, або вона у порядку ч.6 цієї статті має бажання отримати земельну ділянку у власність із земель комунальної чи державної власності.

При цьому відповідно до ч.5 ст.116 ЗКУ земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У даному випадку відповідно до ч.7 ст.118 ЗКУ проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. А частиною 8 ст.118 ЗКУ в редакції на час подання позивачем клопотання було встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому ст.186-1 ЗКУ, яка виключена на підставі Закону №1423-ІХ від 28.04.2021 року .

Відповідно до ч. 12 ст. 186 ЗКУ в редакції на час подання позивачкою клопотання технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, заставодержателем; у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

Таким чином, підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, що перебувають у користуванні, без зміни їх цільового призначення є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок користувачем, погоджена власником/розпорядником земельної ділянки.

Тобто право на звернення за погодженням на поділ земельної ділянки має користувач, заставодержатель і власник земельної ділянки.

Враховуючи, що позивач не є власником, заставодержателем чи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099, тобто не є суб`єктом звернення щодо поділу та об`єднання земельної ділянки у відповідності до вищенаведених приписів законодавства на час звернення до відповідача з заявою, відтак у відповідача не виникає будь-якого обов`язку приймати рішення щодо такого поділу та об`єднання земельної ділянки.

Суд не бере до уваги посилання позивачки на положення ч. 6 ст. 79-1 ЗКУ в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021 року що, саме поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально; земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення доповнено згідно із Законом № 1423-IX від 28.04.2021. Зазначена редакція набрала чинності з 27.05.2021 року, тобто після звернення позивача до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки, а тому у відповідача не було підстав для його розгляду за іншими правовими нормами, ніж ті, якими позивач обґрунтовував своє клопотання.

При цьому суд вважає, що заява не була чіткою та конкретизованою, оскільки стосувалась одразу декількох питань, а не лише поділу сформованої земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні, зареєстрованому в установленому законодавством порядку, але і передачі її у подальшому у власність, що також не відповідає вимогам ЗК України.

Також суд не бере до уваги доводи позивачки в спростування твердження відповідача про зміну цільового призначення, які викладені у відповіді на відзив с посиланням на ч.1 ст.33 ЗК України, якою встановлено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. У даному випадку закон регламентує право осіб, які вже мають земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства. У спірних правовідносинах позивачка в інтересах дитини з метою отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ставить питання про поділ земельної ділянки, яка вже використовується для товарного сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачка не довела наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 ст.5 встановлено, що кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, але в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.2,3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Великодолінської селищної ради Одеського району Одеської області (вул. Соборна, 1, корпус А, смт. Великодолинське, Одеська область, 67832, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.06.2021 року №196-УІІІ Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області VII сесії VIII скликання «Про розгляд клопотань громадян України щодо надання дозволу на розроблення технічних документацій землеустрою» в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області (за межами населеного пункту); зобов`язання Великодолинську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:001:0099 (загальна площа 9,7917 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Молодіжненської сільської ради (що входить до Великодолинської селищної ОТГ) Одеського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів).

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.