Справа № 500/6973/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6973/21

09 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (на посадах в закладах освіти) періодів роботи з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 рік та не виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу роботи (на посадах в закладах освіти) періодів роботи з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, що не підтверджено факт роботи на посаді "класовода". Вважає, що даний факт не відповідає первинним документам, є помилковим, а таму таке рішення відповідача має бути скасоване судом.

Ухвалою суду від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 09.12.2021.

Відповідач подав до суду 05.11.2021 відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема зазначає, що оскільки переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені посади класовод, тому період роботи з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 зарахувати до стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону немає підстав.

Додані позивачем до заяви про призначення пенсії накази №9-К, №10-К, №11-К від 26.03.2021, видані відділом освіти Бучацької міської ради, про внесення змін до наказів №201-К від 31.08,1981, №250-К від 10.09.1982, №137-К від 21.08.1991 про допущення помилки у назві посади, а саме: замість «вчитель початкових класів» написано «класовод», не є належними доказами, оскільки не містять посилання на підставі яких первинних документів змінено посаду з «класовода» на «вчитель початкових класів».

Отже, вважає що позивач не набула спеціального стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

В судове засідання 09.12.2021 сторони не прибули, проте представник позивача подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Як випливає із матеріалів справи, з 25 травня 2021 позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, у вересні 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просила виплатити 10 місячних пенсій згідно пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідач листом №5614-5722/Г-02/8-1900/21 від 22.09.2021 повідомив позивачку про відмову у призначенні та виплаті такої пенсії. В рішенні зазначив, що право на призначення грошової допомоги та її виплати визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення і посад, робота на яких дає право на виплату грошової допомоги. Розділом 1 «Освіта» Переліку посада "класовик" не передбачена. Отже для призначення грошової допомоги не має підстав.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у нього необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII.

З наявної в матеріалах справи, а саме з копії трудової книжки випливає, що позивачка працювала з 01.09.1981 по 13.09.1982 - класовод Матеушівської початкової школи, з 13.09.1982 по 01.09.1988 - переведена з посади класовода Матеушівської початкової школи на посаду вихователя групи продовженого дня в Переволоцьку середню школу, з 01.09.1988 по 01.09.1991 - переведена на посаду вчителя початкових класів, з 01.09.1991 по 01.02.2006 - переведена з посади класовода Переволоцької СШ на рівнозначну посаду в Зеленську початкову школу класоводом 1-го класу, з 01.02.2006 по 30.08.2019 - вчитель початкових класів з неповним тижневим навантаженням, з 30.08.2019 по 26.05.2021 - вчитель початкових класів з повним тижневим навантаженням.

Відповідач вважає, що посада - класовод, яку позивач займала в період з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 не дає право на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки дана посада не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Так, спірним в даній справі є те, чи у період роботи з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 позивачка працювала на посаді, яка дає право на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Як випливає із трудової книжки позивачки, в ній міститься запис, про те, що вона у спірний період працювала на посаді "класовод".

Як випливає із матеріалів справи, відповідно до наказів №9-К, №10-К, №11-К від 26.03.2021, видані відділом освіти Бучацької міської ради, про внесення змін до наказів №201-К від 31.08.1981, №250-К від 10.09.1982, №137-К від 21.08.1991 про допущення помилки у назві посади, а саме: замість «вчитель початкових класів» написано «класовод».

Проте, відповідач зазначає, що не враховує дані документи, оскільки в даних наказах не міститься інформація на підставі яких первинних документів змінено посаду з "класовода" на "вчитель початкових класів".

Проте, суд не погоджується із таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Керівники навчальних закладів, оформлюючи необхідну документацію (трудові книжки, накази, тарифікаційні списки тощо), мають записувати назви посад працівників відповідно до Класифікатору професій («Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів»).

На час видання наказів районного відділу освіти в період з 1981 по 1982 рік та 1982 року по 1996 рік та внесення запису в трудову книжку позивача, була чинною Єдина номенклатура посад службовців, затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів ЄРЄР з питань праці та заробітної плати №443 від 09.09.1967. Згідно даної номенклатури, в групі 5, позиція 5780 значиться посада «вчитель». У даній групі номенклатурою посад не передбачено посади «класовод».

З 01.01.1996 набирає чинності Державний класифікатор професій, затверджений наказом №257 від 27.07.1995. В даному класифікаторі посада «класовода» не передбачена. Натомість є професія вчителя початкових класів під порядковим номером 233 та 2331.

Суд зазначає, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, а несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Порядку вбачається, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 4 «Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково - педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займались викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше, ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилась викладацька робота.

Розподіл педагогічного навантаження в рамках посади здійснюється директором школи за погодженням профспілкового комітету і погоджується Відділом освіти.

Станом на 1981 рік діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке втратило чинність 01.07.1997 на підставі наказу Міністерства освіти України №239. Цим же наказом було затверджено Тимчасове положення про класного керівника середнього закладу освіти, яке втратило чинність на підставу наказу Міністерства освіти і науки №434 від 06.09.2000.

На підставі «Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти» (наказ Міністерства освіти і науки України №434 від 06.09.2000), обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ.

Відповідно до Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення гіозаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, саморсалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.

Відповідно до п. 2.1. Положення обов`язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров`я якого дозволяє виконувати ці обов`язки.

Відповідно до п. 2.3. Положення на класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів.

Відповідно до п. 36 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 №102, вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів 1-11 рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що «Класовод» - це не назва посади, а виконання педагогічним працівником, зокрема вчителем початкових класів, функцій щодо організатора учнівського колективу.

Обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видасться відповідний наказ.

З огляду на викладене, поняття «класовод» тотожне поняттю «класний керівник» та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді вчителя, виконувала додатково обов`язки класного керівника, покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу, а тому, займаючи посаду класовода, здійснювала педагогічну діяльність, а відтак набувала учительський стаж.

З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку що наведеними документами підтверджується факт виконання позивачем обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі у спірний період, а відтак підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію, а тому дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправними.

Відповідно до п. 2, 5, 6, 7 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Оскільки виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України та суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу позивачки, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, періодів роботи з 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 та належним способом захисту прав позивачки у відповідності до ст. 245 КАС України, в даному випадку, буде: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні та виплаті їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яке викладене в листі від 22.09.2021 №5614-5722/Г-02/8-1900/21; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивачки, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, періоди роботи 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 на посадах в закладах освіти; зобов`язати відповідача виплатити позивачці грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яке викладене в листі від 22.09.2021 №5614-5722/Г-02/8-1900/21.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, періоди роботи 01.09.1981 по 12.09.1982 та з 01.09.1991 по 31.01.2006 на посадах в закладах освіти.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.