Справа № 300/4865/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2021 р. справа № 300/4865/21
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.09.2021, на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами, та витребувано у сторін письмові пояснення і додаткові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.112-114).
Представник ТзОВ "Ґудвеллі Україна", на виконання вимог ухвали суду від 10.09.2021, направив поштовим зв`язком письмові пояснення щодо обставин справи, які надійшли на адресу суду 24.09.2021 (а.с.121-122).
08.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 07.10.2021 за №984, за змістом якої ТзОВ "Ґудвеллі Україна" викладено третю позовну вимогу у новій редакції, згідно якої просило зобов`язати Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з ВПП привести у відповідність інтегровану картку платника податків ТзОВ "Ґудвеллі Україна" за платежем податок на додану вартість, а саме: відобразити переплату в сумі 579 318,00 гривень (тобто збільшити бюджетну заборгованість на суму 579 318,00 гривень) по бюджетному відшкодуванню для виправлення некоректного виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 у справі №2а-3408/09/0970 (а.с.141-147).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, і відзиву на позов, додаткових письмових пояснень, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (попередня назва ТзОВ "Даноша") 30.04.2003 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків і зборів у Західному міжрегіональному управлінні Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків
До основного виду економічної діяльності ТзОВ "Ґудвеллі Україна" за КВЕД 01.46 віднесено "Розведення свиней".
17.12.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю "Даноша" (надалі по тексту також ТзОВ "Даноша") звернулося в суд з адміністративним позовом до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 102 450,00 гривень. Підставою звернення товариства із вказаним позовом було не здійснення Головним управлінням Державного казначейства України в Івано-Франківській області бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 року та травень 2009 року в розмірі 4 102 450,00 гривень.
Постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 у справі №2а-3408/09/0970 набрала законної сили 03.09.2013 (http://reestr.court.gov.ua/Review/9607631), після чого судом 01.02.2016 видано виконавчий лист №2а-3408/09/0970.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 у справі №2а-3408/09/0970, заяву Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано виконавчий лист за №2а-3408/09/0970, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.02.2016 в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за квітень, травень 2009 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3 523 132,00 гривень (а.с.24-28).

За наслідками апеляційного оскарження ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 у справі №2а-3408/09/0970 набрала законної сили 09.04.2019 (http://reestr.court.gov.ua/Review/78416777) (а.с.29-33).

Задовольняючи частково заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд визначив, що за квітень-травень 2009 року з бюджету на користь позивача примусово підлягало стягненню виключно 579 318,00 гривень податку на додану вартість.

Про вказану обставину зазначено також й у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №300/2468/19, яке за результатом апеляційного оскарження набрало законної сили 13.08.2020 (http://reestr.court.gov.ua/Review/88267105) (а.с.44-53).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №300/2468/19:

- визнано протиправними та скасовано податкові вимоги Офісу великих платників податків Державної податкової служби України №70-52 від 01.11.2019 та № 142-52 від 03.12.2019;

- стягнуто з державного бюджету 574 147,22 гривень надмірно сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" податку на додану вартість та надмірно сплачених 57 414,72 гривень штрафних санкцій з податку на додану вартість;

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № від 15.01.2020 і № від 05.02.2020.

За результатом розгляду справи №300/2468/19 суд дійшов наступного висновку: "… враховуючи факт відсутності податкового боргу позивача в розмірі 574 147,22 гривень, визнання протиправними та скасування відповідних податкових вимог №70-52 від 01.11.2019 та №142-52 від 03.12.2019, якими визначено такий податковий борг, суд приходить до висновку, що надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень та 57 414,72 гривень штрафних санкцій, слід стягнути з державного бюджету.".

"…Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вищевказані податкові повідомлення-рішення № від 15.01.2020 та № від 05.02.2020 стосуються застосування податковим органом штрафу за порушення позивачем терміну сплати податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень, протиправність визначення якого відповідачем, встановлено судом попередньо.

Як наслідок, податкові повідомлення-рішення № від 15.01.2020 та № від 05.02.2020 є протиправними та підлягають скасуванню.".

Як стверджує позивач та підтверджується відомостями з інтегрованої картки платника податків на додану вартість ТзОВ "Ґудвеллі Україна", згідно платіжного доручення №2468 від 01.04.2021 товариству повернуто з бюджету кошти в сумі 574 147,22 гривні. Втім станом на 02.04.2021 контролюючим органом проведено операцію, в результаті якої позивачу збільшено недоїмку на таку ж суму 574 147,22 гривні (а.с.54).

Західним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків сформовано податкову вимогу №977-13 від 12.04.2021, згідно якої у позивача станом на 11.04.2021 наявна заборгованість за платежем податок на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень (а.с.34).

В подальшому відповідач виніс податкову вимогу №0-3300 від 05.07.2021, де вказано про наявність у позивача станом на 04.07.2021 заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривні, яку вимагав сплатити (а.с.35).

Платіжним дорученням №14215 від 29.07.2021 на суму 574 147,22 гривні і платіжним дорученням №14216 від 29.07.2021 на суму 11 416,50 гривень позивач оплатив кошти у загальному розмірі 585 563,72 гривні, про що зазначено у вищевказаній вимозі (а.с.56-57, 91, 92).

Окрім вказаного матеріали справи свідчать про проведення посадовою особою Івано-Франківського відділу адміністрування підприємств Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ "Ґудвеллі Україна" за червень 2021 року.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату позивачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 573 938,86 гривень платіжним дорученням №243371443 від 25.06.2021 на суму 3 766 280,08 гривень, про що складено акт №272/33-00-50-09/32464900 від 16.07.2021 (а.с.42-43).

Згідно висновку коментованого акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату самостійно визначеної платником суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 573 938,86 гривень. Податковий борг виник у платника та обліковується з 02.04.2015 (а.с.43).

На підставі акту перевірки №272/33-00-50-09/32464900 від 16.07.2021, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0/224/330050 від 17.07.2021, яким за порушення позивачем термінів сплати суми грошового зобов`язання на 84 календарні дні застосовано штраф у розмірі 286 969,43 гривень, що становить 50% від несвоєчасно сплаченої суми 573 938,86 гривень (а.с.36-40).

Позивач вважаючи протиправним винесення відповідачем податкової вимоги №977-13 від 12.04.2021 і №0-3300 від 05.07.2021 та податкового повідомлення-рішення №0/224/330050 від 17.07.2021, звернувся в суд за захистом свого порушеного права, ставлячи вимогу про їх скасування, а також зобов`язати контролюючий орган привести у відповідність інтегровану картку платника податків з податку на додану вартість, шляхом відображення переплати в сумі 579 318,00 гривень по бюджетному відшкодуванню, виключення з обліку донарахованих сум податку на додану вартість податковими вимогами №142-52 від 03.12.2019 на суму 574 147,22 гривень і №0-3300 від 05.07.2021 на суму 585 563,72 гривень, стягнення з державного бюджету завданих збитків в сумі 2 419,96 гривень.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем в першу чергу врегульовані положеннями Податкового кодексу України (надалі по тексту також ПК України).

Так, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1. статті 36 ПК України).

Згідно приписів пункту 38.1. і 38.3. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В змісті правового регулювання пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (надалі по тексту також податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пункту 57.1., 57.3. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6. пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог пункту 59.1, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Також, механізми формування та форми податкової вимоги врегульовані Порядком направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 (надалі по тексту також Порядок №610).

Зокрема, згідно положень пункту 2 розділу ІІ і пункту 1 розділу ІІІ Порядку №610 податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (надалі по тексту також - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права слідує, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.

Водночас, як визначено положеннями пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно із пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України регламентовано, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, на виконання пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган , як то визначено пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Порядок та умови бюджетного відшкодування до прийняття Податкового кодексу України визначались Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 за №168/97-ВР.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (попередня назва ТзОВ "Даноша") задекларовано до бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період квітень-травень 2009 року, в розмірі 4 102 450,00 гривень.

Вказане бюджетне відшкодування в розмірі 4 102 450,00 гривень було предметом розгляду в адміністративній справі №2а-3408/09/0970, за наслідками розгляду якої Івано-Франківським окружним адміністративним судом 15.04.2010 ухвалено постанову про стягнення з державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області на користь ТзОВ "Даноша" заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень, травень 2009 року в розмірі 4 102 450,00 гривень (а.с.10-16). Постанова набрала законної сили 03.09.2013 (http://reestr.court.gov.ua/Review/9607631), після чого судом 01.02.2016 видано виконавчий лист №2а-3408/09/0970.

Такий виконавчий лист, як уже зазначалось судом вище по тексту рішення, визнано в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3 523 132,00 гривень.

Надалі, виходячи із змісту спірних правовідносин і обставин, встановлених рішенням суду від 13.03.2020 у справі №300/2468/19, Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві 28.10.2019 позивачу повернуто з бюджету 579 318,00 гривень бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, втім контролюючий орган вважаючи, що така сума відшкодована безпідставно, у податковому обліку за жовтень 2019 року визначено відшкодовану Державною казначейською службою у м. Києві суму коштів, з врахуванням переплати 5 107,78 гривень за вересень 2019, податковим боргом ТзОВ "Ґудвеллі Україна" з податку на додану вартість в сумі 574 122,22 гривень (а.с.44-53).

Враховуючи наведене, відповідачем 01.11.2019 сформовано податкову вимогу №70-52, якою визначено суму податкового боргу позивача в розмірі 574 147,22 гривень та податкову вимогу №142-52 від 03.12.2019, якою визначено аналогічну суму податкового боргу товариства по декларації за жовтень 2019.

Такі податкові вимоги скасовані рішенням суду від 13.03.2020 у справі № 300/2468/19, оскільки суд дійшов висновку про відсутність у позивача податкового боргу.

За вказаних обставин, платнику податків повернуто з бюджету кошти в сумі 574 147,22 гривні згідно платіжного доручення №2468 від 01.04.2021, проте станом на 02.04.2021 контролюючим органом збільшено недоїмку на таку ж суму - 574 147,22 гривні, що засвідчується відомостями з інтегрованої картки платника податків на додану вартість ТзОВ "Ґудвеллі Україна", наявній в матеріалах справи (а.с.54).

Отож, Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків вказуючи на наявність у позивача податкового боргу винесено вимогу №977-13 від 12.04.2021, якою визначено заборгованість за платежем податок на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень (а.с.34) та вимогу №0-3300 від 05.07.2021, де вказано про наявність у позивача станом на 04.07.2021 заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривні (а.с.35).

Досліджуючи доводи позивача щодо протиправності спірних податкових вимог №977-13 від 12.04.2021 і №0-3300 від 05.07.2021, судом встановлено наступне.

Так, податкова вимога №977-13 від 12.04.2021 свідчить про наявність у позивача станом на 11.04.2021 заборгованості у розмірі 574 147,22 гривень (а.с.34).

Згідно пояснень позивача та відомостей з інтегрованої картки платника податків друга податкова вимога №0-3300 від 05.07.2021 (а.с.35) включає в себе попередню суму заборгованості в розмірі 574 147,22 гривень, пеню, нараховану за період з 05.04.2021 по 20.04.2021 в розмірі 11,09 гривень та пеню, нараховану за період з 05.04.2021 по 24.06.2021 в розмірі 11 405,25 гривень. Загальною сумою заборгованості визначено 585 563,72 гривень (а.с.121, 54-55).

Відповідач, в свою чергу, обґрунтовуючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових вимог, стверджує про те, що податкова вимога не є підставою для нарахування податкового зобов`язання, а тому її скасування не тягне за собою скасування проведених в інтегрованій картці платника податків нарахувань. Крім того, рішенням суду у справі №300/2468/19 не зобов`язувалось відповідача виключити з обліку донараховані суми податку на додану вартість, а тому, станом на 26.03.2021, у позивача числилась заборгованість в розмірі 574 147,22, гривень, що і слугувало підставою для формування податкових вимог.

Втім суд вважає такі доводи контролюючого органу безпідставними та звертає увагу на слідуюче.

Так, Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року за № 5 (надалі по тексту також Порядок № 5) визначено правила ведення в податкових органах такого обліку.

Пунктом 2 Розділу І Порядку №5 надано визначення термінів, таких як, зокрема:

- інтегрована картка платника (надалі по тексту також ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (надалі по тексту також - платежі), що ведеться за кожним видом платежу;

- облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

- облікові показники - показники в ІКП, які породжуються у процесі перетворення у підсистемах інформаційної системи первинних показників;

- оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку.

Також згідно абзацу 13 пункту 2 Розділу І Порядку №5 первинними документами є документи, що складені платниками та/або податковими органами, отримані від інших органів влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкового органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація Казначейства про надходження податків і зборів та єдиного внеску тощо).

В силу вимог пункту 1 підрозділу 1 Розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно пункту 1 підрозділу 2 Розділу VII Порядку №5 первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є, зокрема, ухвала суду про відкриття провадження та рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд).

До первинних показників належать такі дані первинних документів: учасники процесу; номер і дата ухвали про відкриття провадження; номер і дата рішення суду, прийнятого по суті; сума позову; сума, визначена рішенням суду, що набрало законної сили.

Аналогічні норми щодо порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів, визначались Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 за № 422 (надалі по тексту також Порядок №422), який діяв до 05.04.2021 і втратив чинність на підставі вище коментованого Порядку №5.

Як встановлено судом податковий орган не відобразив попередньо у своєму обліку ухвалу Івано-Франківського окружного суду від 23.11.2018, яку залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року. Зокрема, податковий орган за результатами вказаних судових рішень не відобразив у обліку відшкодування платнику за квітень-травень 2009 року податку на додану вартість тільки у розмірі 3 523 132,00 гривень (а не 4 102 450,00 гривень). Решта суми (579 318,00 гривень) залишилась не відшкодованою, про що також вказано у рішенні суду від 13.03.2020 у справі №300/2468/19.

В подальшому відповідач також не відобразив в обліку, зокрема, ухвалу від 19.12.2019 про відкриття провадження у справі №300/2468/19 та рішення суду від 13.03.2020, прийняте у даній справі по суті, яке набрало законної сили 13.08.2020, чим порушив вимоги Порядку №422.

Виходячи із матеріалів справи, судом встановлено відсутність у позивача податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень, тобто платник не декларував у деклараціях як податкове зобов`язання з податку на додану вартість у вказаному розмірі і податковий орган не виносив податкового повідомлення-рішення на вказану суму. Відповідно, дану суму податку не могло бути узгоджено.

А тому, суд дійшов висновку про відсутність у ТзОВ "Ґудвеллі Україна" податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень у розумінні Податкового кодексу України.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року за №5, в тому числі Порядку №422, останній неправомірно обчислив податковий борг у сумі 574 147,22 гривень, яку вимагав сплатити на підставі спірної вимоги №977-13 від 12.04.2021, та в подальшому безпідставно виніс вимогу про сплату боргу №0-3300 від 05.07.2021 з урахуванням пені в розмірі 585 563,72 гривень.

Отже, зважаючи на вказане, а також враховуючи дію розділу VІ («Порядок відкликання податкової вимоги») Порядку №610, суд приходить до висновку, що обидві прийняті Західним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків податкові вимоги №977-13 від 12.04.2021 і №0-3300 від 05.07.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.

З приводу позовних вимог про стягнення з державного бюджету 585 563,72 гривень надмірно сплаченого податку на додану вартість, слід зазначити наступне.

Так, платіжним дорученням №14215 від 29.07.2021 на суму 574 147,22 гривні і платіжним дорученням №14216 від 29.07.2021 на суму 11 416,50 гривень, позивач сплатив до бюджету податок на додану вартість у загальному розмірі 585 563,72 гривні (а.с.91, 92).

Надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (підпункт 14.1.115. пункту 14.1. статті 14 ПК України).

Згідно підпункту 17.1.10. пункту 17.1. статті 17 ПК України, платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, пунктом 43.1. статті 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За змістом пункту 43.4-1. статті 43 ПК України, у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

В силу вимог пункту 43.6. статті 43 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Таким чином, враховуючи обставину відсутності податкового боргу позивача в розмірі 585 563,72 гривень, зважаючи на висновок суду про протиправність податкових вимог №977-13 від 12.04.2021 і №0-3300 від 05.07.2021, якими визначено такий податковий борг, суд приходить до переконання, що надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривень, слід стягнути з державного бюджету.

Надаючи правову оцінку підставності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №0/224/330050 від 17.07.2021 про застосування до позивача штрафу в розмірі 286 969,43 гривень, суд виходить з наступних мотивів.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

В аспекті правого регулювання пунктів 76.1 та 76.2 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За змістом пунктів 124.1., 124.2, 124.3 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

В той же час, згідно з підпунктами 14.1.39. і 14.1.265. статті 14 ПК України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 58.1 статті 58 і підпункту 86.7.5. пункту 86.7 статті 86 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Повертаючись до обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ "Ґудвеллі Україна" за червень 2021 року, в ході проведення якої встановлено несвоєчасну сплату позивачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 573 938,86 гривень платіжним дорученням №243371443 від 25.06.2021 на суму 3 766 280,08 гривень, про що складено акт №272/33-00-50-09/32464900 від 16.07.2021 (а.с.42-43).

На підставі коментованого акту перевірки від 16.07.2021, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0/224/330050 від 17.07.2021, яким за порушення позивачем термінів сплати суми грошового зобов`язання на 84 календарні дні застосовано штраф у розмірі 286 969,43 гривень, що становить 50% від несвоєчасно сплаченої суми 573 938,86 гривень (а.с.36-40).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, вказаним податковим повідомленням-рішенням №0/224/330050 від 17.07.2021 застосовано штраф за порушення позивачем терміну сплати податкового боргу 573 938,86 гривень, протиправність визначення якого відповідачем, встановлено судом попередньо. Такий борг визначений відповідачем з урахуванням сплати позивачем коштів у сумі 208,36 гривень (574 147,22 - 573 938,86).

А отже, як наслідок, податкове повідомлення-рішення №0/224/330050 від 17.07.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Розглядаючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача виключити з обліку донараховані у податковій вимозі №142-52 від 03.12.2019 суми податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень у зв`язку із запізненням надходження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 про відкриття провадження у справі №300/2468/19, суд дійшов висновку, що така підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку № 422, інтегрована картка платника (надалі по тексту також ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Пунктом 3 Розділу І Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (пункт 4 Розділу І Порядку № 422).

Згідно приписів пункту 1 розділу ІІ Порядку №422, з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності, в контексті приписів пункту 2 розділу ІІ Порядку №422, не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Виходячи із змісту пункту 1 підрозділу 4 Розділу V Порядку №422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами, серед іншого, є ухвала суду про відкриття провадження та рішення суду, прийняте по суті.

Згідно підпункту 2 пункту 2 підрозділу 2 Розділу V Порядку №422 залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, а саме інформація з ухвали суду про відкриття провадження.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в судовому порядку»).

У разі внесення вказаної інформації: до настання граничного строку сплати/зменшення - відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках; після настання граничного строку сплати/зменшення - в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження ухвали суду про порушення провадження у справі.

Аналіз наведеного вказує на те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.03.2020 (справа №826/9288/18). Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17) та від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а).

Як з`ясовано в ході розгляду даної адміністративної справи, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 відкрито провадження у справі №300/2468/19, за наслідком розгляду якої 13.03.2020 ухвалено рішення, яким, серед іншого, скасовано податкову вимогу №142-52 від 03.12.2019, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті позивачем в розмірі 574 147,22 гривень.

За доводами сторін, ухвала про відкриття провадження від 19.12.2019 надійшла до контролюючого органу із запізненням, в результаті чого відповідачем не внесено до інформаційної системи відповідних відомостей про початок процедури судового оскарження податкової вимоги №142-52 від 03.12.2019.

Враховуючи те, що рішенням суду від 13.03.2020 у справі №300/2468/19 скасовано податкову вимогу №142-52 від 03.12.2019, оскільки суд дійшов висновку про відсутність у позивача заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривень, то донарахована у податковій вимозі №142-52 від 03.12.2019 сума боргу, в розумінні положень як Порядку №422, так і Порядку №5, підлягає виключенню з обліку.

Також підлягає до задоволення позовна вимога ТзОВ "Ґудвеллі Україна" щодо виключення із обліку донараховані у податковій вимозі Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків №0-3300 від 05.07.2021 суми податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривень, з урахуванням висновку суду, зазначеного вище по тексту судового рішення, про протиправність такої вимоги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, зазначеного у постанові від 19.02.2019 року у справі №825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права товариства, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про допущення контролюючим органом протиправної бездіяльності в частині невнесення до інтегрованої картки платника ТзОВ "Ґудвеллі Україна" суми бюджетного відшкодування в розмірі 579 318,00 гривень на виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 у справі №2а-3408/09/0970, а також ухвали від 23.11.2018 у справі №2а-3408/09/0970, а тому інтегровану картку ТзОВ "Ґудвеллі Україна" слід привести у відповідність з урахуванням коментованих висновків суду, шляхом відображення переплати по податку на додану вартість у розмірі 579 318,00 гривень.

Надаючи правову оцінку підставності та обґрунтованості позовної вимоги ТзОВ "Ґудвеллі Україна" про стягнення з державного бюджету на користь товариства завданих збитків у розмірі 2 419,96 гривень, суд враховує наступне.

Насамперед, необхідно зазначити, що позивачем при формуванні зазначеної позовної вимоги, використано термін "збитки", умови та порядок стягнення яких не визначено Кодексом адміністративного судочинства України, а отже така позовна вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу, позивач посилається на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для відшкодування шкоди, завданої платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів.

Таким чином, з огляду на вказані обставини суд розцінює таку позовну вимогу, як стягнення на користь позивача матеріальної шкоди.

Згідно зі статтею 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За частиною ж п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Беручи до уваги те, що позивачем у даній справі заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень, які поєднані з вимогами щодо вирішення публічно-правового спору, суд дійшов висновку, що така позовна вимога підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши доводи позивача та дослідивши докази на їх підтвердження, суд вважає позовну вимогу про стягнення з державного бюджету на користь товариства матеріальної шкоди в розмірі 2 419,96 гривень, такою що не підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Так, приписами пункту 21.3. статті 21 ПК України передбачено, шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі статтею 114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати, поряд з іншим додаткові витрати, понесені платником податку внаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо).

Відповідно до вимог пунктів 128.1., 128.2.6 статті 128 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями контролюючих органів є протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону.

Податковими порушеннями, відшкодування шкоди за вчинення яких згідно з пунктом 114.2 статті 114 цього Кодексу допускається внаслідок доведення лише факту його вчинення, є безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків.

За доводами позивача, станом на 29.07.2021 товариство зобов`язане було сплатити до бюджету суму, визначену у податковій вимозі №0-3300 від 05.07.2021, що становить 585 563,72 гривень.

26.05.2017 ТзОВ "Ґудвеллі Україна" укладено договір позики із компанією Аксон А/С, про надання позивачу позики на суму 30 927 607,00 Євро (а.с.97-104). Станом на 01.08.2021 поточна прострочена заборгованість позивача за позикою становить 1 000 000,00 Євро. Величина відсоткової ставки станом на 01.08.2021 становить 4,75%. Згідно міжбанківського курсу 29.07.2021 курс Євро становив 31,915/31,9388 гривень.

Отож, за доводами позивача, у разі відсутності обов`язку сплатити суму податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривень, визначену у спірній податковій вимозі, то товариство мало б можливість погасити позику в зазначеній сумі. Оскільки через неправомірні дії податкового органу позивач не зміг погасити позику на вказану суму, то останній змушений надмірно сплатити відсотки за користування позики.

З даного приводу суд звертає увагу на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" є юридичною особою, яка здійснює 28 видів господарської діяльності, та зареєстроване як великий платник податків, свідченням чого є отримання останнім доходу від здійснення такої діяльності.

На переконання суду, таке обґрунтування позивачем заявленої вимоги про відшкодування шкоди не є належним, оскільки товариством не доведено відсутність у нього, станом на момент сплати суми податку на додану вартість, визначеної спірною податковою вимогою, будь-яких інших фінансових ресурсів (грошових коштів, в тому числі у вигляді чистого доходу), за рахунок яких можливо було б сплатити кошти у розмірі 585 563,72 гривень, без використання кредитних коштів.

Більше того, як стверджує позивача, у товариства існує заборгованість перед компанією Аксон А/С в розмірі 1 000 000,00 Євро, що значно перевищує спірне значення податку на додану вартість, а відтак, така заборгованість не пов`язана із справою, яка розглядається судом.

Окрім цього, перед судом не доведено, що платник податків, при наявності заборгованості перед компанією Аксон А/С, в місяці сплати до бюджету спірного податку, взагалі мав намір здійснювати розрахунок за своїми зобов`язаннями перед таких кредитором на суму еквівалентну 585 563,72 гривень.

Усі інші аргументи і доводи позивача та відповідача, визначені у відзиві на позов та додаткових письмових пояснень, не змінюють висновків, до яких суд дійшов у даній справі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував додаткові пояснення і докази з власної ініціативи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В сукупності вказаного вище, суд робить висновок про обґрунтованість адміністративного позову в частині, а позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 19 934,30 гривень згідно платіжного доручення №17255 від 02.09.2021 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 17 940,87 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від розміру судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків №977-13 від 12.04.2021, якою визначено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривні.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків №0-3300 від 05.07.2021, якою визначено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривень.

Стягнути з державного бюджету 585 563 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три гривні) 72 копійки надмірно сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" податку на додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків №0/224/330050 від 17.08.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" штрафу у розмірі 286 969,43 гривень.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків привести у відповідність інтегровану картку платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи 32464900) за платежем податок на додану вартість, відобразивши в ній переплату, внесену платником податків в розмірі 579 318,00 гривень, шляхом збільшення на цю суму заборгованість по бюджетному відшкодуванню перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи 32464900).

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків виключити з обліку донараховані у податковій вимозі №977-13 від 12.04.2021 суми податку на додану вартість в розмірі 574 147,22 гривні.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків виключити з обліку донараховані у податковій вимозі №0-3300 від 05.07.2021 суми податку на додану вартість в розмірі 585 563,72 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код відокремленого структурного підрозділу 44045187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи 32464900) сплачений судовий збір в розмірі 17 940,87 гривень (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок гривень вісімдесят сім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Ґудвеллі Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи 32464900), вул. Лісова, 1, с. Копанки, Калуський район, Івано-Франківська область, 77330;

Відповідач Західне міжрегіональне управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код відокремленого структурного підрозділу), вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.