Справа № 233/3939/21
Суддя: Левчук О. О.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3939/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

при секретарі Рамазанової В.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №233/3939/21 за позовом:

ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1

до

інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Красножок Юлії Валеріївни, юридична адреса: м. Полтава вул. Європейська, 160 (164)

Управління патрульної поліції в Полтавській області, юридична адреса: м. Полтава вул. Європейська, 160 (164)

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Красножок Юлії Валеріївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №151603 від 18.08.2021, а провадження в вказаній справі закрити.

В обґрунтування вимог зазначає, що згідно постанови взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Красножок Юлії Валеріївни його було піддано адміністративному стягненню за ч.4 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00грн.

Зазначена постанова мотивована тим, що 18.08.2021 року, о 17 год. 07 хв. його зупинили в с. Циганське Полтавського району Полтавської області по вул. Київській, 22 за те, що він керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався зі швидкістю 138км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 88км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху т/з TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000702), чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не погоджується та вважає її такою, що складена з порушенням вимог законодавства. Позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення намагався пояснити поліцейському, що правил дорожнього руху він не порушував, на відео запису показаному йому, разом з його автомобілем було зафіксовано також інший транспортний засіб. Також вимірювальний прилад, яким працівник поліції користався знаходився у нього в руках, а не був встановлений стаціонарно. Крім того, інспектор не надав позивачу на його вимогу докази вчинення ним адміністративного правопорушення та до постанови таких доказів не додано.

Також зазначив, що всупереч вимогам закону, йому не надано було можливості скористатись правовою допомогою адвоката. Тобто останній порушив вимоги ст.276 КУпАП.

За таких обставин позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову працівника поліції від 18.08.2021 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. У зв`язку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання по справі на 08.09.2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій проси справу слухати за його відсутності, позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив його задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, явку представника у судове засідання не забезпечила, надала суду відзив на адміністративний позов (а.с.28-34, 41-44), відповідно до якого вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивачем не надано заперечення на відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

ВСТАНОВИВ:

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Згідно зі ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст.77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 (справа №1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

Відповідно до постанови серії БАА №151603 від 18.08.2021, водій ОСОБА_1 18.08.2021 року о 17 год. 07 хв. в с. Циганське Полтавського району Полтавської області по вул. Київській, 22, керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався зі швидкістю 138км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 88км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху т/з TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000702), чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно зі ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно вимог п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною четвертою статті 122 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Але відповідно до ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1-129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З відеозапису події від 18.08.2021, наданого відповідачем вбачається, що дійсно позивач ОСОБА_1 18.08.2021р. керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , та дійсно перевищив швидкість руху, що зафіксовано на відеозапису. Але разом з його автомобілем на відеозапису присутній інший транспортний засіб, тому не можливо точно встановити, що саме автомобілем позивача перевищено швидкість руху.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, відповідачем надано фотознімок з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 №ТС000702, на якому зафіксовано автомобіль марки Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також вказано швидкість його руху - 138 км/год, дату та час руху. Однак, на вказаному фотознімку не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобілю. Відеозапису з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 №ТС000702 відповідачем не надано.

Згідно з ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Разом з тим, на фотознімку з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 №ТС000702, наданого відповідачем, не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46, тому неможливо встановити - чи рухався позивач у межах населеного пункту, чи ні.

Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, незважаючи на зазначені приписи, відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Враховуючи, що відповідач не надав суду переконливих доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції керуючись положеннями ст.286 КАС України дійшов висновку, що постанова БАА №151603 від 18.08.2021 підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідачем не надано доказів, які б спростували такий висновок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст.132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

Вимоги позивача за своєю сутністю стосуються оскарження постанови правозастосовного органу у справі про адміністративне правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі №21-1410а16 висловлена правова позиція, згідно з якою у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, ст.ст.2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно із ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454грн. 00коп., за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.122 КУпАП, ст.ст.6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Красножок Юлії Валеріївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №151603 від 18.08.2021 року, винесену інспектором взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Красножок Юлією Валеріївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №151603 від 18.08.2021 року, винесену інспектором взводу №2 роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Красножок Юлією Валеріївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700грн. 00коп.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук