Справа № 640/568/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/568/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

09 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "Енергетичний завод "Енергетик" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2020 №2735 "Про накладення штрафу на АТ "Енергетичний завод "Енергетик" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та здійснення заходів державного регулювання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Крім того, до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21.

У зв`язку з надходженням апеляційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 р. у справі №640/568/21 та заяви Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21, вказану справу було витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва.

Після надходження справи № 640/568/21 на запит до Шостого апеляційного адміністративного суду вказану було передано 08.12.2021 року судді Аліменку В.О.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови.

Щодо заяви Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21 колегія суддів зазначає наступне.

У заяві про забезпечення позову Приватне акціонерне товариство "Енергетичний завод "Енергетик" просить:

-зупинити дію Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2020 №2735 «Про накладення штрафу на AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та здійснення заходів державного регулювання, до вирішення справи №640/568/21 по суті;

- заборонити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проводити планові або позапланові перевірки Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» стосовно питань, які були предметом позапланової перевірки, висновки якої викладені Акті від 27.11.2020 №575 на підставі, якого прийнята Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2020 №2735 «Про накладення штрафу на AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та здійснення заходів державного регулювання, до вирішення справи №640/568/21 по суті.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що у разі несплати штрафу, визначеного оскаржуваною постановою та/або ненадання копії платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу, в зазначений строк, виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою, при цьому, за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5% суми штрафу.

Крім того, позивач зазначає, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії індивідуального акту та заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вчиняти дії, щодо перевірки Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК», матимуть місце наслідки, які унеможливлять виконання рішення суду у даній справі, зокрема проведення нових перевірок та накладення нових фінансових санкцій за порушення, які не визнаються позивачем та є предметом розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини третьої статті 150 КАС України ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Частиною першої статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Отже, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За правилами ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/1545/19 наголосив на тому, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також із зазначенням висновку про те, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

У постанові від 25 березня 2020 року у справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 24 грудня 2020 року №2735 «Про накладення штрафу на AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та здійснення заходів державного регулювання».

Вищевказаною постаново, відповідно до пунктів 11 та 12 частини першої статті 17, статей 19 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», накладено штраф у розмірі 1 700 000,00 грн. на ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.

Крім того, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 грудня 2020 року №2735, відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що з здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язано ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК»:

1) у строк до 01 лютого 2021 року надіслати до НКРЕКП та Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області в установленому порядку скориговані форми регуляторної звітності з урахування факту здійснення діяльності з постачання електричної енергії суб`єктам господарювання за період з липня 2019 року по листопад 2020 року;

2) у строк до 01 лютого 2021 року на підставі скоригованих форм регуляторної звітності надіслати до Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області форми звітності № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання» за період з 111 кварталу 2019 року по III квартал 2020 року та сплатити внески на регулювання за цей період, про що у строк до 15 лютого 2021 року повідомити НКРЕКП та Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області з наданням залежним чином завірених копій підтвердних документів;

3) у строк до 01 лютого 2021 року надіслати до НКРЕКП та Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області в установленому порядку додаток 1 «Інформація про обсяг чистого доходу від діяльності з постачання електричної енергії споживачу та/або трейдерської діяльності» до форми звітності № 3 а-НКРЕКП-постачання електрично енергії (місячна) за І-IV квартали 2019 року та І-III квартали 2020 року, а також у паперовому вигляді звітність за формами № 4-НКРЕКП-моніторинг-постачання (річна) «Звіт про договірні відносини» та № 11-НКРЕКП-моніторинг-постачання (річна) «Звіт про звернення та скарги споживачів електропостачальника» за 2019 рік;

4) у строк до 01 березня 2021 року привести свої дії стосовно суб`єктів господарювання, електроустановки яких приєднані до технологічних електричних мереж АТ «ЕНЕРГЕТИЧНИМ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК», у відповідність до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, про що у строк до 15 березня 2021 року повідомити НКРЕКП та Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області з наданням належним чином завірених копій підтвердних документів.

Позивач зазначає, що в разі незабезпечення позову та несплати ним штрафу, йому буде нараховуватись пеня за кожен день прострочення слати штрафу, що в свою чергу, збільшить суму грошового зобов`язання.

Крім того, позивач зазначає, що вказана сума штрафу має бути сплачена до Державного бюджету у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, тобто, позивач був зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 1 700 000,00 грн в строк до 10 лютого 2021 року (30 днів з моменту отримання оспорюваної постанови).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не має сили виконавчого документа (крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»), а примусове виконання рішень комісії можливе лише за рішенням суду за зверненням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 520/10318/19.

Крім того, слід зазначити, що законом передбачено право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок протиправних дій та рішень суб`єктом владних повноважень, а тому можливе понесення позивачем фінансових втрат, у зв`язку прийняттям відповідачем оскаржуваних у цій справі рішень, також не може бути підставою для забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 640/20424/18.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення та зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на розрахунки, мотиви та підстави накладення штрафу в найвищому розмірі, зокрема 1 700 000,00 грн. та застосовано санкції, які не передбачені нормами діючого законодавства.

В свою чергу, слід зазначити, що незгода заявника із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Крім того, у заяві про забезпечення позову, як підставу для заборони Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проводити планові або позапланові перевірки Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» стосовно питань, які були предметом позапланової перевірки, висновки якої викладені Акті від 27.11.2020 №575 на підставі, якого прийнята Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2020 №2735 «Про накладення штрафу на AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та здійснення заходів державного регулювання, до вирішення справи №640/568/21 по суті, позивач зазначає, що дії відповідача, щодо чергового проведення позапланової перевірки, щодо виконання постанови, яка є предметом спору у даній справі, вказує на необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, зробити неможливим ефективний захист порушених прав та інтересів позивача і дії відповідача, при прийнятті спірної постанови містять очевидні ознаки протиправності і упередженості.

Колегія суддів зазначає, що надання правової оцінки вищевказаним доводам позивача має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому, вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб фактично призводить до вирішення спору по суті.

Відповідно до абз. 3-5 пункту 17 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», забезпеченням адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Крім того, слід зазначити, що станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, позивач не надав доказів очевидної протиправності дій суб`єкта владних повноважень та не доводить, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник не навів достатньо підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а з мотивів та підстав заяви судом не вбачається очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення.

Наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у ст.150 КАС України для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" про забезпечення позову у справі № 640/568/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма