Справа № 120/11221/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 грудня 2021 р. Справа № 120/11221/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка Михайла Васильовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим в інтересах неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_2 до Крижопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , який подано в інтересах неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , до Крижопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 03.12.2021 адміністративний позов задоволено. Крім того, вирішено питання про судові витрати. А саме, стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області. В той же час відмовлено у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн.

07.12.2021 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява (клопотання) від 06.12.2021 про розподіл судових витрат, у якій останній просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. на користь позивача. Подана заява мотивована тим, що оскільки при постановленні судового рішення суд відмовив у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з підстав ненадання доказів, які підтверджують оплату таких послуг адвокату, тому представник позивача долучивши до цієї заяви копію квитанції до прибуткового касового ордера № 29/10-21 від 29.10.2021 просить суд повторно вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Визначаючись щодо поданої заяви суд виходив із такого.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Таким чином, витрати на правничу допомогу є судовими витратами у справі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин 1, 3 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, аналіз наведених правових приписів дозволяє суду дійти висновку про те, що додаткове судове рішення може бути ухвалено, зокрема, у разі, якщо судом не було вирішено питання про судові витрати.

Натомість, суд звертає увагу представника позивача на те, що при ухваленні судового рішення за наслідками розгляду заявлених позовних вимог 03.12.2021, судом в повному обсязі вирішено питання, що стосується судових витрат. А саме, вирішено стягнути на користь позивача 908 грн. сплаченого судового збору. А щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. прийнято рішення про відмову у їх відшкодуванні.

Висновок суду із останнього питання мотивований тим, що на дату прийняття судового рішення (03.12.2021) позивачем всупереч положенням частини 7 статті 137 КАС України не було підтверджено належними доказами факт понесення відповідних витрат (відсутній будь-який розрахунковий документ, що б підтверджував факт оплати отриманих послуг адвоката в розмірі 5000 грн.), як і не було подано відповідну заяву про можливість подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Таким чином наразі підстав для винесення додаткового судового рішення згідно ч. 3 ст. 143, п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України не має, позаяк питання щодо усіх судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу адвоката, вирішено судом у рішенні від 03.12.2021.

Фактично своєю заявою від 06.12.2021 представник позивача веде мову про зміну уже прийнятого судового рішення в частині судових витрат, що в даному випадку є неможливим, позаяк це стосується перегляду такого рішення, що відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції.

Тобто, в цьому випадку, якщо позивач не погоджуються із прийнятим судовим рішенням в частині відмови йому у відшкодуванні судових витрат, він вправі оскаржити таке рішенні до суду апеляційної інстанції та ставити питання про його перегляд у відповідній частині, а не подавати заяву про повторний розгляд уже вирішеного питання на підставі нових доказів.

Отже, підсумовуючи викладене та враховуючи, що позивачем при ініціюванні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката не дотримано положень частини 7 статті 139 КАС України в частині подання усіх доказів до закінчення розгляду справи або відповідної письмової заяви про можливість подання таких доказів після ухвалення рішення суду, заява (клопотання) представника позивача про розподіл судових витрат шляхом постановлення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Як зазначено у частині 4 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 143, 241, 242, 243, 252, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (клопотання) представника позивача адвоката Хомича Романа Володимировича про розподіл судових витрат шляхом постановлення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович