Справа № 340/2343/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 грудня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2343/20
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про визнання протиправним та скасуванняя рішення відповідача, що прийняте на виконання рішення суду в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
про скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
У провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №340/2343/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Кіровоградської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора , Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 02 квітня 2020 року №130 про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою; визнано протиправним та скасовано Наказ прокурора Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року №81к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду/кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 квітня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року; стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середині заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 275092,26 грн (двісті смідесят п`ять тисяч девя`носто дві гривні, двадцять шість копійок).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. у справі №340/2343/20 змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Викладено абзац 5 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2020 по 17.12.2020 в розмірі 159 172,88 грн.».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 340/2343/20 залишено без змін.

Наразі Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду відкрите касаційне провадження №К/9901/26145/21 за касаційною скаргою Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі №340/2343/20.

06 січня 2021 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист за рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року.

Кіровоградська обласна прокуратура є боржником стосовно вимог про поновлення ОСОБА_1 на зазначеній посаді та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року.

06 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження №67026541 з примусового виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. у справі №340/2343/20.

Наказом Кіровоградської обласної прокуратури від 28 жовтня 2021 року №495к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області з 30 квітня 2020 року.

Підставою для прийняття цього Наказу зазначена постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі №340/2343/20.

Позивач, виявивши, що попри прийняття на виконання судового рішення у справі №340/2343/20, означений Наказ не відповідає такому рішенню в частині дати поновлення позивача на посаді, органу та посади, на якій належить поновити ОСОБА_1 , звернувся до Кіровоградської обласної прокуратури із вимогою внести відповідні зміни до наказу від 28 жовтня 2021 року №495к.

Проте, листом від 22 листопада 2021 року №07-454вих-21 позивачеві відмовлено у задоволенні таких вимог.

За таких умов, 29 листопада 2021 року представник позивача у порядку спеціальної процедури, що встановлена статтею 383 КАС України, звернувся до суду із заявою, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Кіровоградської обласної прокуратури від 28.10.2021 р. №495к, виданий керівником Кіровоградської обласної прокуратури на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року, ухваленого в адміністративній справі №340/2343/20 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, про скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

- зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року.

Перевіривши заяву представника позивача, суд встановив її відповідність вимогам, зазначеним у статті 383 КАС України, та вважає за необхідне розглянути таку заяву в порядку письмового провадження у десятиденний строк з дня її отримання, як того вимагає частина п`ята статті 383 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У відповідності до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №340/2343/20, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року.

В резолютивній частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року чітко вказано, у якому органі має бути поновлений позивач, і з якої дати, а саме: у Кіровоградській обласній прокуратурі з 01 травня 2020 року.

Більше того, в означеному рішенні констатовано, що Наказом Офісу Генерального прокурора від 03 вересня 2020 року "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур" № 410 вирішено перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: зокрема, юридичну особу "Прокуратура Кіровоградської області" у "Кіровоградська обласна прокуратура".

Зазначений Наказ став підставою для проведення державної реєстрації змін щодо юридичної особи з кодом 02910025 шляхом зміни назви, про що зроблено відповідний запис у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зміна назви юридичної особи за своєю суттю та правовимим наслідками не є реорганізацією юридичної особи, адже до реорганізації юридичної особи віднесено виключно процедури злиття, приєднання, поділу, перетворення, які щодо прокуратури Кіровоградської області не проводилися.

Таким чином, процедури реорганізації або ліквідації юридичної особи з кодом 02910025 у вересні 2020 року не відбулося.

Натомість, як на виконання рішення суду у справі №340/2343/20, керівником Кіровоградської обласної прокуратури винесено наказ від 28 жовтня 2021 р. №495к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області з 30 квітня 2020 року.

Суд наголошує, що цей Наказ не відповідає рішенню суду ані в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді, ані в частині найменування органу, у якому належить поновити позивача.

Як вбачається із відповіді, наданої відповідачем від листом від 22 листопада 2021 року №07-454вих-21, відповідач виніс оскаржений Наказ №495к, виходячи із довільного трактування положень Кодексу законів про працю України, безвідносно до зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, Наказ від 28 жовтня 2021 р. №495к суперечить пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

У свою чергу, приписи частин першої, другої статті 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача, що винесено на виконання рішення суду. Викладені вище обставини засвідчили, що такий наказ дійсно є протиправним. Разом з тим, розгляд заяви у порядку статті 383 КАС України не допускає скасування рішень суб`єкта владних повноважень, винесених при виконанні рішення суду.

Натомість, у межах повноважень, наданих суду статтями 383 та 249 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним Наказ Кіровоградської обласної прокуратури від 28 жовтня 2021 р. №495к та зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру усунути порушення прав позивача шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати протиправним Наказ Кіровоградської обласної прокуратури від 28 жовтня 2021 року №495к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області з 30.04.2020 року.

Зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру усунути порушення прав позивача шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури та на службі в органах прокуратури з 01 травня 2020 року.

Встановити для керівника Кіровоградської обласної прокуратури п`ятнадцятидениий строк з дня отримання вказаної ухвали для надання суду відповіді щодо її виконання.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук