Справа № 500/8067/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8067/21

06 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дружба" до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дружба" з адміністративним позовом до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Тернопільської області стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 478 614,60 грн.

На виконання вказаних рішень видано наказ Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року № 3/47/5022-608/2011. На підставі вказаного виконавчого листа відповідачем було відкрито виконавче провадження № 29122570 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року № 3/47/5022-608/2011 з накладенням арешту на майно боржника.

Проте, за наслідками вчинення виконавчих дій, по вказаних виконавчих провадженнях, були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позивач зазначає, що усі виконавчі провадження щодо нього, які були відкритті на даний час, завершенні, а виконавчі провадження на підставі яких було накладено арешт були завершенні ще у 2012 році, а арешт не знятий, відмова державного виконавця в знятті арешту з усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» суперечить законодавству та порушує його права, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, судове засідання призначено на 29.11.2021 о 12:00 год. Даною ухвалою встановлено 7-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 29.11.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

10.08.2012 старшим державним виконавцем Відділу, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", (за письмовою заявою стягувана) винесено постанову N 23248514 про повернення виконавчого провадження стягувану, згідно якої: у відділ поступила заява ТОД AT «Райффайзен Банк Аваль» №20-120-1/2629 від 02.08.2012 про повернення без виконання Наказу. Залишок боргу згідно Наказу - 264103,57 грн.. Постанова про стягнення виконавчого збору №29122570 від 14.10.2011 та Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій №29122570 від 10.08.2012р. виведені в окремі виконавчі провадження.

14.08.2012 старшим державним виконавцем відділу Ключник В.М. винесено постанову N 33863398 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №29122570 від 14.10.2011.

Виконавче провадження №33863398 закінчене 30.10.2013р. відповідно п.10 ст.49 Закону, у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, відповідач вважає, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану з виконання виконавчого провадження №23248514 з примусового виконання Наказу господарського суду Тернопільської області №6/142-2378 від 25.05.2010 року про стягнення з ТзОВ «Агрофірма «Дружба», с.Різдвяни Теребовлянський район, Тернопільська область в користь ТзОВ «Агріматко-Вест» боргу та виконавчого провадження №29122570 з примусового виконання Наказу господарського суду Тернопільської області №3/4/47/5022-608/2011 від 11.07.2011 року про стягнення з ТзОВ «Агрофірма «Дружба», ЄДРПОУЗ 1877338 с.Різдвяни Теребовлянський район, Тернопільська область в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу, державним виконавцем відділу не порушено вимог передбачених Законом 606-XIV щодо не зняття арешту з майна, а тому у задоволення позовних вимог Позивача слід відмовити.

Ухвалою суду від 29.11.2021 відкладено розгляд справи на 06.12.2021 о 12:30 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно з інформаційної довідки №281287187 від 26.10.2021, Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» стало відомо під час вчинення реєстраційних дій, що на об`єкти нерухомого майна, яке належить їм на праві власності відповідачем встановлено обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10609392, зареєстровано 14.12.2010 на підставі постанови про арешт майна боржника, б/н, 14.12.2010, ВДВС Теребовлянського РУЮ, невизначене майно, все нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» та арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11696918, зареєстровано 07.10.2011 на підставі постанови про арешт майна боржника, 29122570, 07.10.2011, ВДВС Теребовлянського РУЮ, невизначене майно, все нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба».

Щодо виконавчих проваджень, в тому числі на підставі яких накладено арешт, позивач суду повідомляє, що відсутні будь-які виконавчі провадження, на підставі яких на даний час проводилося виконавчі дії.

Зокрема, щодо спірних накладених арештів, рішенням Господарського суду Тернопільської області стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 478 614,60 грн.

На виконання вказаних рішень видано наказ Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року № 3/47/5022-608/2011. На підставі вказаного виконавчого листа відповідачем були відкрито виконавче провадження № 29122570 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року № 3/47/5022-608/2011 з накладенням арешту на майно боржника.

Проте, за наслідками вчинення виконавчих дій, по вказаних виконавчих провадженнях, були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позивач зазначає, що усі виконавчі провадження щодо нього, які були відкритті на даний час, завершенні, а виконавчі провадження на підставі яких було накладено арешт були завершенні ще у 2012 році, а арешт не знятий, відмова державного виконавця в знятті арешту з усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» суперечить законодавству та порушує його права. Що і стало причиною звернення позивача із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Так, порядок примусового виконання рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що був чинний на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який діяв на момент прийняття державним виконавцем процесуальних рішень (надалі - Закон України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні згідно з статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо є письмова заява стягувана.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: - закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; - повернення виконавчого документа стягувану - згідно із статтею 47 цього Закону; - повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення арешту на нерухоме майно, у постанові про повернення виконавчого документа стягувану, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат; пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав; державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На даний час усі виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні у Теребовлянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), боржником в яких виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» (), завершені.

Будь-які документально підтверджені відомості про те, що з 2012 року по даний час Відділом ДВС проводилось виконавчі дії з примусового виконання виконавчих листів - відсутні.

Тому є усі підстави для зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17.

Статтею 41 Конституції Україну, визначено право кожного вільно володіти користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено поняття права власності. Правом власності є право; особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону; або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2270,00 грн. згідно квитанції №55 від 15.11.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не зняття арешту з майна боржника - Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» ().

Зобов`язати Теребовлянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт з усього нерухомого майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» (), що був накладений постановою про арешт майна боржника, б/н, 14.12.2010, реєстраційний номер обтяження: 10609392, зареєстровано 14.12.2010, ВДВС Теребовлянського РУЮ, невизначене майно, все нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» та постановою про арешт майна боржника, 29122570, 07.10.2011, реєстраційний номер обтяження: 11696918, зареєстровано 07.10.2011 на підставі ВДВС Теребовлянського РУЮ, невизначене майно, все нерухоме майно - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» сплачений судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дружба" (місцезнаходження/місце проживання: с. Різдвяни,Теребовлянський район, Тернопільська область,48178 код ЄДРПОУ/РНОКПП 31877338);

відповідач:

- Теребовлянський районний відділ державної виконавчої служби служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження/місце проживання: вул. Кн.Василька,150,м. Теребовля,Тернопільська область,48101 код ЄДРПОУ/РНОКПП 34793436).

Головуючий суддя Подлісна І.М.