Справа № 460/7480/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/7480/20 пров. № А/857/14101/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року (суддя Щербаков В.В., ухвалене в м. Рівне о 16:18, повний текст складено 15.04.2021) у справі № 460/7480/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМІКС БЕТОН" до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕМІКС БЕТОН" звернулось в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA204060/2020/000003/2 від 10.07.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00033; № UA204060/2020/000004/2 від 10.07.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00034; №UA204060/2020/000008/2 від 13.07.2020 та складену картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00039.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила Поліська митниця Держмитслужби, покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу декларанту позивача направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до приписів частини 3 статті 53 Митного кодексу України, та декларантом позивача повідомлено відділ митного оформлення №1 митного поста "Сарни" Поліської митниці Держмитслужби про відмову у поданні додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України, шляхом надсилання відповідного листа до МД. Відтак апелянт зазначає, що посадовою особою відділу митного оформлення №1 митного поста "Сарни" Поліської митниці Держмитслужби прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару шляхом оформлення рішення про визначення митної вартості товару від 10.07.2020 №иА204060/2020/000003/2 де визначено числове значення вартості транспортного засобу, з врахуванням курсу валют, встановленого Національним банком України на день подання митної декларації до митного оформлення, становить 1291965,72 грн., або у валюті рахунку за якою подано МД - 42500,55ЕШ. Також посилається на те, що під час прийняття рішення щодо визначення митної вартості товару використана наступна цінова інформація: цінова інформація відкритих джерел Інтернет ресурсу (сайт https://mobile.de) згідно якого вартість, того ж року виготовлення, за такими ж технічними характеристиками КТЗ, що й оцінюваний, за мінімальним рівнем вартості становить 50750 EUR, без витрат на його транспортування; цінова інформація згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби на аналогічний за технічними характеристиками транспортний засіб, за мінімальним рівнем вартості становить 42500,55 EUR.

Позивач згідно поданого в суд клопотання просив розгляд справи проводити без участі представника.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Протокольною ухвалою суду від 11.11.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 09.07.2020 декларантом СПРSТ Україна ТОВ СЕМІКС БЕТОН подано до митного оформлення митні декларації типу ІМ40ДЕ: №UA204060/2020/009232 у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар Вантажний автомобіль, марка - FORD, модель - CARGO 4142D, календарний рік виготовлення 2017, призначення - вантажний, № кузова - НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 12740 см3., потужність двигуна - 309 кВт, тип кузова - самоскид, кількість місць включаючи водія - 2, категорія ТЗ за документами виробника - N3G, колісна формула - 8x4, маса в разі максимального навантаження - 32000 кг; №UA204060/2020/009230 у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар Вантажний автомобіль, марка - FORD, модель - CARGO 4142D, календарний рік виготовлення 2017, призначення - вантажний, № кузова - НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 12740 см3., потужність двигуна - 308 кВт, тип кузова - самоскид, кількість місць включаючи водія - 2, категорія ТЗ за документами виробника - N3G, колісна формула - 8x4, маса в разі максимального навантаження - 32000 кг; та 13.07.2020№UA204060/2020/009497 у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар Вантажний автомобіль, марка - FORD, модель - CARGO 4142D, календарний рік виготовлення 2017, призначення - вантажний, № кузова - НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 12740 см3., потужність двигуна - 308 кВт, тип кузова - самоскид, кількість місць включаючи водія - 2, категорія ТЗ за документами виробника - N3G, колісна формула - 8x4, маса в разі максимального навантаження - 32000 кг.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи дану обставину, митний орган повідомив декларанта про необхідність подання додаткових документів.

Декларантом повідомлено про відмову у поданні додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Відтак Поліською митницею Держмитслужби 10.07.2020 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів: №UA204060/2020/000003/2; №UA204060/2020/000004/2; та від 13.07.2020 №UA204060/2020/000008/2 якими митну вартість вказаних вище вантажних автомобілів-самоскидів, марки - FORD, модель - CARGO 4142D збільшено з 30530,39 EUR до 42500,55 EUR.

З урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів: №UA204060/2020/000003/2; №UA204060/2020/000004/2; №UA204060/2020/000008/2 Поліською митницею Держмитслужби винесено Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00033, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA204060/2020/009232 від 09.07.2020; №UA204060/2020/00034, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA204060/2020/009230 від 09.07.2020; №UA204060/2020/00039, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA204060/2020/009497 від 13.07.2020.

Вважаючи вищевказані рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕМІКС БЕТОН" звернулося в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. В разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (частини 1-3 статті 53 Митного кодексу України).

В силу вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 1-3 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з тим, частинами 1-4 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 4-5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Як передбачено частинами 10-11 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частиною 9 статті 58 Митного кодексу України).

Частинами 2-3 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм права судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: - надані декларантом документи містять розбіжності, - або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, - або наявні ознаки підробки.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, а встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відтак, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів, а саме: цінова інформація відкритих джерел Інтернет ресурсу (сайт https://mobile.de) згідно якого вартість, того ж року виготовлення, за такими ж технічними характеристиками КТЗ, що й оцінюваний, за мінімальним рівнем вартості становить 42500, 55 EUR, без витрат на його транспортування; цінова інформація згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби на аналогічний за технічними характеристиками транспортний засіб, за мінімальним рівнем вартості становить 42500, 55 EUR згідно МД від 04.07.2019 №UA500120/2019/006475.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що сама по собі інформація про вартість подібних транспортних засобів не може розглядатися як обґрунтований сумнів. Більше того, така інформація не дозволяє співвіднести технічний стан транспортних засобів, оскільки мова йде про автомобілі бувші у використанні, а не нові.

Посилання апелянта, що відповідно до п.4.2. Контракту №1/20 від 26.02.2020 умовами поставки товару є EXW Rivne (Incoterms 2010), а у рахунках від 12.06.2020 №HR022, №IHR023 та №ІHR024 зазначені інші умови поставки спростовуються Додатковою угодою. Відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 01.07.2020 до контракту №1/20 від 26.02.2020, яка надавалася відповідачу при здійснені митного оформлення товарів, сторонами було вирішено змінити умови поставки придбаних ТОВ СЕМІКС БЕТОН транспортних засобів на FCA Zonguldak (Incoterms 2010), оскільки при реальному виконанні контракту застосовані Сторонами в первісній редакції Контракту умови поставки фактично були змінені на FCA. Відтак жодної розбіжності між умовами контракту та рахунками не існує.

Також, митним органом вказується на розбіжність у найменуванні моделі імпортованих автомобілів, які наявні у Контракті №1/20 від 26.02.2020 та рахунках від 12.06.2020 №HR022, №IHR023 та №ІHR024, зокрема, у Контракті вказується найменування моделі 4142D, а в рахунках зазначено інше найменування моделі.

Як вбачається з матеріалів справи, що ТОВ СЕМІКС БЕТОН разом із митними деклараціями на підтвердження моделі транспортних засобів подано рахунки №HR022, №IHR023, №ІHR024, а також реєстраційні документи, на транспортні засоби видані країною відправника: № 12595, 12596, 12593.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно з даними рахунків, реєстраційних документів на транспортні засоби та специфікації до Контракту №1/20 від 26.02.2020, транспортні засоби ідентифікуються за роком випуску та номером кузова, які є тотожні як у Специфікації № 1, так і у рахунках № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 .

Також, у рішеннях про коригування митної вартості контролюючим органом вказується про не надання до митного оформлення договорів на перевезення між учасниками перевезення товару, зокрема від 17.06.2020 №30/20.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що транспортні засоби заявлені у деклараціях прямували за напрямком з порту у м. Zonguldak Туреччина до МТП Чорноморськ Україна з використанням паромного сполучення. Відповідальним за доставку та перевезення транспортних засобів було TOB РОРО СЕРВІС з яким позивач уклав договір на надання експедиторських послуг від 17.06.2020 №30/20. Для підтвердження вартості переміщення імпортованих транспортних засобів позивачем до митного оформлення надавалися рахунки від 20.06.2020 №84а, №84б та №84в.

Підтвердження паромного переміщення слугує коносамент (транспортна накладна на морське переміщення) від 18.06.2020 з якого прослідковується фактичні обставини щодо морського переміщення імпортованих транспортних засобів. Вказаний документ подавався для митного органу разом із митними деклараціями.

Окрім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до умов Додаткової угоди № 1 до Договору про надання експедиторських послуг № 30/20 від 17.06.2020, ТОВ РОРО СЕРВІС взяв на себе зобов`язання здійснити організацію морського перевезення трьох одиниць вантажних автомобілів позивача з морського порту м. Zonguldak Туреччина до морського порту у м.Чорноморськ, та організацію вантажно-розвантажувальних робіт на 5-му терміналі ДП МТП Чорноморськ, оформлення документів, оплату морського транспорту (порому) оплату послуг порту за вантажі.

Також, у рішеннях про коригування митної вартості, також міститься твердження про те, що ТОВ СЕМІКС БЕТОН здійснено оплату за придбані транспортні засоби згідно Контракту №1/20 від 26.02.2020 раніше, ніж виставлені рахунки на їх оплату. Митний орган вказує, що рахунки №IHR 022, №IHR 023 та №IHR 024 виставлені продавцем 12.06.2020, а оплата здійснена 03.03.2020. В той же час, згідно з умовами Контракту оплата має проводитися протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку-фактури.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, оплату за контрактом згідно з платіжним дорученням №1009 від 03.03.2020 було проведено вчасно, оскільки підставою для формування такого платіжного доручення слугував інший рахунок-фактура на оплату № від 26.02.2020, який сформований продавцем для одночасної оплати по трьом транспортним засобам, що придбавалися ТОВ СЕМІКС БЕТОН згідно з Контрактом. В той же час, рахунки від 12.06.2020 №IHR 022, №IHR 023 та №IHR 024 формувалися Продавцем в якості електронної накладної додатково в цілях документального забезпечення процедури митного оформлення кожного ввезеного транспортного засобу.

Відтак, враховуючи викладене вище, судом першої інстанції вірно зазначено, що вищезазначеними документами в повній мірі підтверджено заявлену позивачем митну вартість автомобілів і така вартість є ціною договору. Вказані документи в їх сукупності дозволяють не лише ідентифікувати відповідні автомобілі і сторін договору, а й свідчать про відсутність будь-яких розбіжностей чи суперечностей.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, всі твердження відповідача про наявність сумнівів ґрунтуються на нічим не підкріплених твердженнях. Водночас, сам відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Ціна сплачена позивачем за транспортні засоби в повній мірі відповідає домовленостям сторін договору, а також підтверджена належними та допустимими доказами. Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення транспортних засобів за відповідними митними деклараціями, відповідачем не спростована. Даних про те, що експорт транспортних засобів, ввезених на митну територію України позивачем, фактично проведено за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

Відтак, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції ,що Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортних засобів у митних деклараціях №UA204060/2020/009232 від 09.07.2020, №UA204060/2020/009230 від 09.07.2020 та №UA204060/2020/009497 від 13.07.2020, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, а відтак рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2020/000003/2 від 10.07.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00033; рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2020/000004/2 від 10.07.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00034; рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2020/000008/2 від 13.07.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2020/00039 прийняті Поліською митницею Державної митної служби України не у відповідності до вимог чинного митного законодавства України, та вірно скасовані судом першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі №460/7480/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 10.12.2021