Справа № 420/3722/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3722/21
10 грудня 2021 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області № 5603 від 04.09.2020 року про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області прийняти рішення, яким призначити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з моменту звернення із заявою 13.09.2018 року;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області прийняти рішення, яким виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії з 1992 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 5603 від 04.09.2020 року про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду в Одеській області прийняти рішення, яким призначити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з моменту звернення із заявою 28.08.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення, яким виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії з 08.10.2009 року. В решті позову - відмовлено.

Вказане судове рішення оскаржено в апеляційному порядку, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 420/3722/21 - залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 13 липня 2021 р.

Оскільки рішення суду не було виконано боржником, 21.10.2021 року позивач звернувся до суду із клопотанням про встановлення контролю, зобов`язання надати звіт в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 (Вх. №57998/21 від 21.10.2021 року) про встановлення судового контролю в адміністративній справі №420/3722/21; встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року в адміністративній справі за №420/3722/21; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду в Одеській області подати у місячний термін до суду письмовий звіт про виконання рішення суду від 12 травня 2021 року в адміністративній справі за №420/3722/21.

01.12.2021 року від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов звіт про виконання рішення суду в якому повідомлено, що Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 12 травня 2021 року по справі №420/3722/21 в якому зазначено, що на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 420/3722/21 Головним управлінням проведено поновлення ОСОБА_1 з 28.08.2020. та виплату пенсії. Борг за період з 28.08.2020 по 31.07.2021 становить 19593,90 грн, який виплачено в серпні 2021 року. Починаючи з 01.08.2021 пенсія ОСОБА_1 щомісячно перераховується через банківську установу ПАТ "Приватбанк", розмір пенсії становить 1712,00 грн. Щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду вiд 12.05.2021 по справі №420/3722/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення, яким виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії з 08.10.2009, повідомлено наступне. Згідно з документами, наявними в електронній пенсійній справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний особою з інвалідністю III групи загального захворювання з 01.02.1990 до 01.01.1993. Відповідно до статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Розглянувши звіт, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Одеським окружним адміністративним судом у справах № 420/3722/21, № 420/1104/19, які набули законної сили, встановлено, що у 1992 році ОСОБА_1 виїхав за кордон на постійне місце проживання до Німеччини, пенсія позивачу була виплачена за шість місяців наперед.

За визначенням наведеним в статті 1 Закону № 1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону № 1058-ІV визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV.

У пункті 3.3 цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 25-рп/2009.

З огляду на викладене рішення суду по справі № 420/3722/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення, яким виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії з 08.10.2009 року не виконано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку що поданий ГУ ПФУ в Одеській області звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року по справі № 420/3722/21 не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.

Порядок правового регулювання накладення штрафу за невиконання судового рішення визначений законодавчими положеннями статті 382 КАС України.

Так, згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту, накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Суду не надано жодної поважної причини не виконання рішення суду по справі у повному обсязі або наявності законних підстав для його виконання саме у такому розмірі.

Враховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав, передбачених ст.382 КАС України, для накладення штрафу на керівника відповідача за не виконання у повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду по даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч.3 ст.382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становить 2270,00 грн. (Закон України Про Державний бюджет України на 2020 рік).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням всіх обставин, суд вважає за необхідне накласти штраф на суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у нижчому розмірі ніж передбачено ст.382 КАС України, а саме у розмірі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 х 2272,00 грн. = 4540,00 грн., з яких 2272,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 , 2272,00 грн. на користь Державного бюджету України.

Також, суд роз`яснює відповідачу, що у відповідності до ч.7 ст.382 КАС України, сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було сплачено за попередньою ухвалою.

Керуючись ст.ст.243,248,382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті звіту ГУ ПФУ в Одеській області (вхідний №67647/21 від 01.12.2021 року) про виконання рішення суду від 12 травня 2021 року по справі №420/3722/21.

Накласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф в розмірі 4540,00 грн.

Половину розміру суми штрафу, що становить 2270,00 грн. стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Половину розміру суми штрафу, що становить 2270,00 грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь Державного бюджету України.

Стягувач: Державний бюджет України.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м.Одеса 65107, вул..Канатна 83 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протягом 30 днів з дня набрання законної сили цієї ухвали надати до Одеського окружного адміністративного суду звіт щодо виконання рішення суду від 12 травня 2021 року по справі №420/3722/21.

Відповідно до ст. 256 КАС України, ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути в частині накладання штрафу оскаржена згідно ст. ст. 294, 295 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя К.С.Єфіменко