Справа № 200/7604/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р. Справа№200/7604/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 2252 від 10.06.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди, що зазначені в трудовій книжці - з 01.09.1988 по 01.12.1991 та з 01.02.1996 по 07.05.1999, періоди навчання з 01.09.1977 по 11.05.1988 в Професійно-технічному училищі № 16 м. Прилуки, з 10.01.1989 по 10.07.1989 в Професійно-технічному училищі № 14 м. Красноярськ; зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) період роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017 в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній № 5412 від 28.12.2017; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії із врахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що під час обчислення стажу для призначення пенсії відповідач протиправно не врахував до страхового та пільгового стажу періоди навчання та роботи позивача, через що невірно визначив тривалість стажу позивача. За змістом позову спірні періоди навчання та роботи підтверджено наданими позивачем документами до заяви про призначення пенсії, які безпідставно не були враховані відповідачем. Крім цього, за змістом викладеного в позові відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу роботи період роботи позивача на підставі відомостей трудової книжки та пільгової довідки.

За змістом викладеного в позові, під час вирішення питання про призначення пенсії відповідач мав керуватися положеннями п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції до внесення Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, як то передбачено рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 у справі 1-582018(746/15) від 23.01.2020. Редакцією п. б статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", чинною до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ визначено право чоловіків, занятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць на призначення пенсії на пільгових умовах за умови набутя пільгового віку призначення пенсії за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди виклав в наданому до суду відзиві на позов. За змістом відзиву відповідач вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства. Відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховані період роботи позивача на Микитівському доломітному заводі «Южогнеупор» з 01.09.1988 по 01.12.1991 через наявні виправлення в трудовій книжці в даті наказу про прийняття на роботу; період роботи в колгоспі «Родина» з 09.02.1996 по 07.05.1999 - через відсутність відомостей про трудодні та нечіткістю печатки. Періоди навчання в ПТУ м. Красноярськ не враховано через скорочення в атестаті імені та по батькові позивача, період навчання в ПТУ м. Прилуки - через невідповідність «по-батькові» позивача, зазначеного в атестаті, зазначеному в паспорті.

Що стосується неврахування у складі пільгового стажу періоду роботи позивача з 02.03.2004 по 21.09.2017, то відповідач зазначив, що про відсутність підстав для врахування зазначеного періоду роботи позивач дізнався з рішення відповідача № 119 від 26.04.2018, що було отримано особисто позивачем. За змістом зазначеного рішення у врахуванні у складі пільгового стажу цього періоду роботи позивачу відмовлено через невідповідність довідки № 5412 від 28.12.2017 вимогам Порядку застосування Списків № 1 та № 2: вказана довідка містить посилання на постанову КМУ № 36 від 16.01.2003, в той час як зазначена постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ № 461 від 24.06.2016. У відзиві зазначено, що позивач мав достатньо часу для оскарження цього рішення, але цього не зробив, що свідчить про пропуск ним строку звернення до суду із вимогами щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 21.09.2020 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 01.10.2020. Підготовче засідання відкладалося на 27.10.2020 та 17.11.2020. Ухвалою від 17.11.2020 строк підготовчого провадження у справі продовжено, розгляд справи відкладено на 30.11.2020. 30.11.2020 розгляд справи не відбувся через перебування судді на лікарняному, наступне судове засідання призначено на 11.12.2020. Ухвалою від 11.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, судове засідання призначено на 04.01.2021. Ухвалою від 04.01.2021 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного суду за наслідком розгляду зразкової справи № 360/3611/20.

Ухвалами від 07.12.2021 провадження у справі поновлено, замінено первинно визначеного відповідача на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Через неявку представників сторін до судового засідання, подальший розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.11.2018 фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 119 від 26.04.2018, прийнятим за наслідком розгляду заяви від 30.01.2018, відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, через недостатність страхового стажу. За змістом викладеного в рішенні на момент звернення позивача страховий стаж становить 25 років 3 місяці 5 днів, в той час як для призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідно 26 років 6 місяців. При цьому, відповідно до зазначеного рішення до пільгового стажу не врахований період роботи позивача з 02.03.2004 по 21.09.2017 в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», оскільки довідка № 5412 від 28.12.2017 не відповідає вимогам п. 3 застосування Списків № 1 та № 2

04.06.2020 позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії. До заяви позивач додав: трудову книжку; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах; атестат № НОМЕР_3 від 12.05.1978; атестат № НОМЕР_2 від 10.07.1989; № 1874 від 03.03.1981.

10.06.2020 відповідач за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії. За змістом викладеного в рішенні позивачу не зараховано до стажу період роботи на Микитівському доломітному заводі «Южогнеупор» з 01.09.1988 по 01.12.1991, у зв`язку із тим, що в даті наказу про прийняття на роботу є виправлення, період роботи у колгоспі «Родина» з 09.02.1996 по 07.05.1999, у зв`язку із тим, що в записі про прийняття та звільнення про роботу печатка не проглядається, стаж роботи у колгоспі не підтверджений трудоднями. Крім цього, до стажу не зараховано періоди навчання в ПТУ № 4 м. Красноярськ, оскільки в атестаті № НОМЕР_2 допущено скорочення ім`я та по-батькові та період навчання в ПТУ № 16 м. Прилуки, оскільки в атестаті в російському варіанті по-батькові не відповідає паспортним даним.

За змістом викладеного в рішенні стаж позивача становить 20 років 10 місяців 20 днів та є недостатнім для призначення пенсії за віком, за умови сплати добровільних страхових внесків позивач набуде право на пенсію після досягнення 63 років з 25.03.2023.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, умови призначення пенсій визначаються, зокрема, Законом України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058).

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян». Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Стаття 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, що набрав чинності 01.04.2015, передбачала поетапне збільшення пенсійного віку та збільшення необхідного для призначення пенсії страхового стажу для працівників, зайнятих на роботах, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зокрема, з 01.04.2015 п. б статті 13 Закону № 1788 передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності визначеного стажу роботи, передбачалося поетапне збільшення необхідного для призначення пенсії стажу роботи в період з 01.04.2015 по 01.04.2024.

Відповідно до частини 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частинами 1, 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846.

Відповідно до п. 1.9 цього Порядку у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку також передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За приписами п. д ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

При вирішенні питання правомірності відмови позивачу у призначенні пенсії суд виходить із змісту документів, що розглядалися відповідачами, оцінка правомірності рішень здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості наведених в ньому підстав неврахування певних періодів роботи позивача у складі спеціального стажу.

Трудова книжка позивача б/н від 22.04.1975 року, що надавалась позивачем при зверненні за призначенням пенсії, містить записи про роботу позивача в період з 01.09.1988 по 01.12.1991 у Микитівському доломітному заводі ДПО «Южогнеупор» (записи № 7-10), та в період з 09.02.1996 по 07.05.1999 у колгоспі «Родина» (записи № 13-14).

Зазначена в графі 4 запису № 7 трудової книжки дата наказу про прийняття позивача на роботу до Микитівського доломітного заводу ДПО «Южогнеупор» містить виправлення в році наказу. Втім, дата прийняття на роботу, зазначену в графі 1 запису 7 - 01.09.1988 (запис № 7) та дата попереднього запису про звільнення позивача з 28.05.1998 (№ 5) в сукупності надають можливість визначити, що вірним роком наказу про прийняття позивача на роботу є 1988 рік, через що суд вважає безпідставною відмову відповідача врахувати період роботи позивача з 01.09.1988 по 01.12.1991 до страхового стажу.

Що стосується неврахування періоду роботи позивача у КСП «Родина», то суд також необґрунтованими доводи відповідача про неможливість врахувати цей період до стажу з підстав нечіткості печатки та відсутності відомостей про відпрацьовані трудодні, оскільки записи № 13 та 14 трудової книжки про прийняття на роботу та звільнення позивача містять відомості про роботодавця - КСП «Родина» та у своїй сукупності є достатніми для встановлення зайнятості позивача в цей період на роботах у КСП «Родина». Відомості про роботу позивача у КСП «Родина» в період з січня по травень 1999 року наявні в Індивідуальних відомостях про особу форми ОК-5, що наявна в матеріалах справи.

Певні недоліки оформлення трудової книжки, як то нечіткість печатки, помарки у датах, які не позбавляють можливості чітко встановити період та місце роботи особи не можуть вважатися достатніми підставами обмеження права позивача на пенсію.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача має відповідні записи щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. У разі наявності недоліків в записах трудової книжки особа не має нести відповідальність за підприємство, установу, організацію що вносило такі записи, недоліки оформлення роботодавцем записів трудової книжки не можуть бути підставою невключення до страхового стажу особи періодів періоду роботи.

Так, Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" та ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено зарахування часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі до трудового стажу.

Згідно з атестатом № НОМЕР_2, виданим « ОСОБА_1 » (рос. м.) він 10.01.1989 вступив до Красноярського ПТУ 14 за професією тракторист - механізатор, рішенням атестаційної комісії 10.07.1989 «ОСОБА_1.» (рос.м.) присвоєно кваліфікація тракториста - механізатора. Дослідивши наявну в матеріалах справи копію атестату суд дійшов висновку про можливість встановити його приналежність позивачу, що є підставою для врахування періоду навчання у складі страхового стажу.

Відповідно до атестату № НОМЕР_3 виданого ОСОБА_1 він закінчив міське ПТУ№ 16 м. Прилуки Чернігівської області за професією токар, згідно з атестатом позивач навчався в період 01.09.1977 по 11.05.1978. За змістом позову позивач визначає спірним період навчання в ПТУ м. Прилуки з 01.09.1977 по 11.05.1988, в той час як відповідно до атестату позивач навчався з 01.09.1977 по 11.50.1978. Наведений період не врахований відповідачем до стажу через невідповідність по-батькові позивача, що зазначено в атестаті « ОСОБА_1 » по батькові, зазначеному в паспорті позивача « ОСОБА_1 ». Суд вважає, що зазначені неточності обумовлені варіативністю написання по-батькові позивача, враховуючи ненадання відповідачем будь-яких документів, які б спростовували належність атестату позивачу, наведені ним підстави неврахування періоду навчання до стажу наведене не є достатньою підставою для відмови у врахуванні періоду навчання позивача до страхового стажу.

Щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії до пільгового стажу (Список № 2) періоду роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017 в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» суд зазначає наступне.

Відповідно до записів трудової книжки позивача від 22.04.1975 в період з 02.03.2004 по 21.09.2017 позивач працював на посаді електрозварювальника (записи №№ 19-23), згідно з довідкою від 27.12.2017 № 5412 позивач в період з 02.03.2004 по 21.09.2017 виконував ручне та газове зварювання різної складності апаратів, деталей, вузлів та конструкцій із різних сталей, подварку електродуговим зварюванням машин та тракторів за професією електрозварювальник, зайнятий на різанні та ручному зварюванні, що передбачена Списком № 2 розділі ХХХІІІ підрозділ КП 33 постанови КМУ №36 від 16.01.2003. Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК -5 містять інформацію про спецстаж позивача в період з 2001 по 2012 рік.

За змістом оскаржуваного позивачем рішення, під час розгляду заяви про призначення пенсії від 04.06.2020 питання наявності в позивач пільгового стажу взагалі не вирішувалося, оскільки його не було враховано згідно з рішенням відповідача № 119 від 26.04.2018 про відмову в призначенні пенсії, прийнятим відповідачем за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 30.01.2018. Суд вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, та зазначає, що визначена відповідачем тривалість страхового та пільгового стажу під час розгляду раніше наданих позивачем заяв про призначення пенсії не є обов`язковою до застосування під час розгляду в подальшому заяв позивача про призначення пенсії. Суд звертає увагу відповідача на те, що рішенням № 119 від 26.04.2018 позивачу відмовлено через недостатність страхового стажу, тривалість якого станови на 30.11.2018 була визначена відповідачем 25 років 3 місяці 5 днів, при цьому, під час розгляду заяви позивача від 04.06.2020, за наслідком якої прийнято оскаржуване в цій справі рішення тривалість страхового стажу визначена відповідачем становить 20 років 10 місяців 20 днів.

Дослідивши наведені відповідачем у відзиві на позов підстави неврахування у складі пільгового стажу позивача періоду роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017, суд вважає їх необґрунтованими та зазначає, що наявними в матеріалах справи документами - записами трудової книжки позивача, Індивідуальними відомостями про застраховану особу та довідкою № 5412 від 28.12.2017 підтверджено зайнятість позивача в цей період на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. Відповідно до довідки № 5412 від 28.12.2017 позивач в період з 02.03.2004 по 21.09.2017 виконував роботи за професією електрогазозварника, зайнятого на різанні та ручному зварюванні. Такі роботи передбачені як такі, що надають право на пенсію за віком на пільгових умовах Списком № 2, затвердженим постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, що була чинною до 24.06.2016 та Списком № 2, затвердженим постановою КМУ № 461 від 21.04.2016, що є чинною до теперішнього часу.

Зазначене свідчить про наявність підстав для врахування цього періоду роботи у складі пільгового стажу.

Встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про невірне не обчислення відповідачем страхового та пільгового стажу під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, що свідчить про невідповідність статті 2 КАС України рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії № 2522 від 10.06.2020 та наявність підстав для його скасування та повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Із врахуванням висновків суду про безпідставність неврахування у складі стажу періодів роботи та навчання позивача вимоги позивача про зобов`язання відповідача під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії врахувати до страхового стажу періоди, що зазначені в трудовій книжці - з 01.09.1988 по 01.12.1991 та з 01.02.1996 по 07.05.1999, періоди навчання в Професійно-технічному училищі № 16 м. Прилуки з 01.09.1977 по 11.05.1978, в Професійно-технічному училищі № 14 м. Красноярськ з 10.01.1989 по 10.07.1989 та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) період роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017 в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» також підлягають задоволенню.

З приводу вимог позивача щодо зобов`язання розглянути заяву позивача із врахуванням ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та рішення Конституційного суду України суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років за наявності стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині тривалості страхового стажу, необхідного для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав можливість виходу позивача на пенсію після досягнення у 55 років за наявності страхового стажу 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців спеціального стажу, тоді як другий - за наявності стажу 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців спеціального стажу.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не Закону № 1058-ІV.

З огляду на зазначене, під час повторного перегляду заяви позивача про призначення пенсії відповідач має виходити з положень ст.ст. 12, 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішення Конституційного суду України від 23.01.2020.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, який підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2252 від 10.06.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із врахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 та ст.ст. 12, 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди, що зазначені в трудовій книжці - з 01.09.1988 по 01.12.1991 та з 01.02.1996 по 07.05.1999, періоди навчання з 01.09.1977 по 11.05.1978 в Професійно-технічному училищі № 16 м. Прилуки, з 10.01.1989 по 10.07.1989 в Професійно-технічному училищі № 14 м. Красноярськ; зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) період роботи з 02.03.2004 по 21.09.2017 в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства».

Стягнути на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суму сплаченого судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач) - адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, .

Суддя А.С. Михайлик