Справа № 420/15373/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправними дій, протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення йому ОСОБА_1 , за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року включно;

зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його ОСОБА_1 , користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року включно в сумі 7671 гривня 74 копійки із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення йому ОСОБА_1 , за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3892 гривні 57 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його ОСОБА_1 , користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3892 гривні 57 копійок за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно в сумі 81743 гривні 88 копійок, відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 30.08.2021 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у порядку ст.262 КАС України.

17.11.2021 року представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року здійснювалось нарахування та виплата індексації. Представник заперечував щодо суми індексації розрахованої позивачем.

08.12.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з посиланням на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.08.2021 року по справі №320/5194/20.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання представника відповідача.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.08.2021 року по справі №320/5194/20 полягають в наступному.

Верховний Суд в постанові від 27.08.2021 року по справі №320/5194/20 залишаючи без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року про відмову у відкритті провадження по справі та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 року, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції, вказав, що при зверненні до суду з новим позовом ОСОБА_1 фактично посилається на протиправну бездіяльність допущену суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення від 22.10.2019 року у справі №420/2807/19, яка виразилась у неналежному виконанні вказаного рішення суду, а саме недонарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за рішенням суду, з огляду на неповний її обсяг, що належать до виплати.

Верховний Суд у постанові від 27.08.2021 року по справі №320/5194/20 вказав, що відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність в частині недонарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у розмірі 4391,91 грн та зобов`язати донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у розмірі 4391,91 грн.

При зверненні до суду з новим позовом ОСОБА_1 фактично посилається на протиправну бездіяльність допущену суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення від 22 жовтня 2019 року у справі №420/2807/19, яка виразилась у неналежному виконанні вказаного рішення суду, а саме недонарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за рішенням суду, з огляду на неповний її обсяг, що належать до виплати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Верховного Суду вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій, що спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 420/2807/19, що розглянув Одеський окружний адміністративний суд (постанова від 18 липня 2019 року) та в даному випадку є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету спору і між тими самими сторонами, а аргументи позивача стосуються саме правильності виконання рішення суду у справі №420/2807/19.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 року, яка залишена без змін Верховним Судом, вказано, що питання про виконання судових рішень у справі №420/2807/19 не може розглядатись як новий публічно-правовий спір. В даному випадку є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету спору і між тими самим сторонами, а аргументи позивача стосуються саме правильності виконання рішення суду у справі №420/2807/19.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважила, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18), від 03.04.2019 у справі №820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

Процесуальним законом передбачено певну послідовність дій, які позивачу необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

По даній справі №420/15373 за позовом ОСОБА_1 ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрите провадження у справі. Позивач ставить питання про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року, а саме за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року включно в сумі 7671,74 грн, за період з 01.03.2018 року за період з 01.03.2018 року по 30.11.2019 року включно в сумі 81743,88 грн.

У той же час згідно автоматизованої системи діловодства суду ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якій просив, зокрема стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року в сумі 85969,07грн (справа №420/1594/20).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року включно. Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року.

Ухвалами суду від 09.03.2021 року та від 06.05.2021 року відмовлено позивачу у прийнятті додаткового рішення та у встановленні чи зміні способу та порядку виконання рішення суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 року по справі №420/1594/20 апеляційні скарги в/ч НОМЕР_1 залишені без задоволення, рішення суду від 24.04.2020 року - без змін.

У постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 року по справі №420/1594/20 вказано, що доводи апелянта щодо виплати за його розрахунком індексації грошового забезпечення за період 01.01.2018 року по 30.11.2020 року включно на загальну суму 88576,43 грн не є обґрунтованими, так як визначення суми для нарахування та виплати суми належної індексації грошового забезпечення військовослужбовців за відповідний період, встановлений судом, віднесено до компетенції роботодавців відповідачів.

Також у постанові суду від 28.10.2020 року вказано, що апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що як відповідачем, так і позивачем обрано неналежний алгоритм розрахунку розміру індексації грошового забезпечення.

Так, згідно абзацу 2 п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення (затв. Постановою КМУ №1078 від 17.07.2008 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

За приписами вказаного Порядку, обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації і величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників провадиться щомісяця наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін таким чином проводиться до тих пір, поки він не перевищить поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка.

Поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, перевищення якої надає підстави для індексації заробітної плати працівника.

Після перевищення такого порогу індексації, з метою проведення подальшої індексації заробітної плати працівників, обчислення індексу споживчих цін починається знову, з місяця наступного за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив цей поріг індексації.

При цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення кінцевої індексації, розрахована між цими проміжками, обчислюється як добуток сум проміжних індексів споживчих цін перевищення порогу індексації помножений на коефіцієнт 100.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати здійснюється таким чином до місяця підвищення тарифних ставок (окладів) працівників.

Індекс споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до положень Порядку індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на рік.

Частина заробітної плати, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає.

Так, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2018 році становив 1762 грн, у 2019 році 1921 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведених положень Порядку, сума індексації заробітної плати працівника визначається як результат множення суми оплати праці, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків, враховуючи, що нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Наприклад, сума індексації за січень 2018 року дорівнює: 1762 (прожитковий мінімум)х10,7(величина приросту ІСЦ на січень 2018 року (за даними Держстату):100= 188,53 грн.

Водночас, апеляційний суд зауважив, що здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Апеляційний суд вважає, що саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення, а тому суд позбавлений можливості самостійно розраховувати та стягувати з відповідача певну конкретну суму індексації грошового забезпечення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції по справі №420/1594/20, залишаючи без змін рішення суду від 24.04.2020 року, визначив, що ОСОБА_1 має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року, судом вказані спірні правовідносини вирішені на користь позивача, безпосередній розрахунок індексації відноситься до компетенції військової частини.

При цьому суд апеляційної інстанції по справі №420/1594/20 в постанові від 28.10.2020 року звернув увагу на належний алгоритм розрахунку розміру індексації грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 по даній справі №420/15373/21 фактично вирішені судом по справі №420/1594/20.

Позивач у даній справі №420/15373/21 в обґрунтування позовних вимог наводить мотиви незгоди його з алгоритмом розрахунку індексації та сумою індексації, тобто не згодний з діями військової частини по виконанню рішення суду у справі №420/1594/20.

Суд вважає, ініціювання зі сторони позивача нової справи у порядку позовного провадження по спірним правовідносинам, які вирішені судом, не відповідає принципу верховенства права юридичної визначеності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд вважає необхідним за приписами ч.6 ст.7 КАС України застосувати аналогію закону та закрити провадження у справі №420/15373/21 у зв`язку з тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таким, що набрало законної сили рішення суду.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що спірні питання щодо виконання рішення суду у справі №420/1594/20 вирішуються у порядку встановленому розділом IV КАС України.

При цьому суд враховує також правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20.02.2019 року по справі №806/2143/15, якій зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст.2,4,5,6,7,170, 238, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправними дій, протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що наведені у позові спірні питання щодо виконання рішення суду вирішуються у порядку встановленому розділом IV КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.