Справа № 697/2472/21
Суддя: Сивухін Г. С.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/2472/21
провадження № 2-а/697/29/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним адвоката Гончарука Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Гончарук А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Позов мотивує тим, що 02.11.2021 інспектором СРПП ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Тьотченко Д.Г. відносно позивача винесено постанову серії БАВ №032175 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно даної постанови позивач ОСОБА_1 02.11.2021 близько 15 год. 50 хв. в м. Каневі по вул. Енергетиків, керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає винесену інспектором постанову незаконною, оскільки вимоги пред`явити посвідчення водія від інспектора не надходило, оскаржувана постанова не містить кваліфікаційних ознак правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП. При винесенні постанови інспектором не ознайомлено ОСОБА_1 з його правами, пояснення не відбиралися, що є грубим порушення. Постанову позивачу не направляли, отримав він її лише після ознайомлення у суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 26.11.2021.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови, визнати дії відповідача протиправними, скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 30.11.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, ним було отримано копію позовної заяви з доданими до неї додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15).

Представником відповідача Атамась Ю.М. подано відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнано з тих підстав, що вони є необґрунтованими, оскільки позивач на вимогу працівника поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом не надав, а надано лише технічний паспорт на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Порядок розгляду справи здійснено в суворій відповідності до норм чинного законодавства. Поліцейським оцінено докази за своїм внутрішнім переконанням. Також заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження їх понесення, а наданий попередній орієнтовний розрахунок не є співмірним зі складністю справи, повідомила, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом (а.с.17-23).

13.12.2021 на адресу суд від позивача та його представника надійшла відповідь на відзив з доданими доказами на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу (договір про надання правничої допомоги, додаткова угода до нього, квитанція до касового прибуткового ордера та детальний опис виконаних робіт). Просив повернути відповідачу відзив, оскільки його копію не направлено представнику позивача (а.с.34,35).

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 032175 від 02.11.2021, складеної інспектором СРПП ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Тьотченком Д.Г., 02.11.2021 о 17:10 год. в м. Канів по вул. Енергетиків, ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР. Даною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.7).

З даної оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 від отримання постанови на місці її складення відмовився, відміток про направлення йому її поштою остання не містить.

Доказів направлення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Представник позивача ознайомився з оскаржуваною постановою лише після ознайомлення з матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суді, що мало місце 26.11.2021 та просив поновити строк на оскарження постанови, який пропущено з поважних причин (а.с.8).

Зважаючи на викладене строк звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню..

Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії В та С з 22.02.2020 по 22.02.2022 (а.с.30).

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п.2.1 (а) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Верховний Суд в постанові від 14 травня 2020 року у справі №240/12/17, вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки, тощо. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статей 73-74 КАС не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Доказів, зокрема, відеофіксації порушення позивачем ч.1 ст. 126 КУпАП відповідачем до відзиву не надано та матеріали справи їх не містять.

Надані до відзиву фотографії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та технічного паспорту автомобіля не можуть свідчити про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення. Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути єдиним доказом.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у даній справі.

Дії особи, яка винесла оскаржувану постанову, щодо розгляду справи відносяться до процесу провадження у справі про адміністративне правопорушення і є процесуальною діяльністю відповідної посадової особи, тобто, є активною діяльністю відповідної службової особи у процесі провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такі дії були вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень, на виконання цих повноважень та у визначений законом спосіб.

Крім того, згідно ч.3 ст. 286 КАС України до повноваження суду не належить прийняття рішення щодо визнання дій відповідача неправомірними.

Тому, в частині вимог про визнання дій відповідача протиправними необхідно відмовити.

Щодо доводів представника позивача про повернення відповідачу відзиву, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідачем до відзиву надано докази його направлення позивачу, а тому у суду відсутні підстави для його повернення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

При зверненні до суду позовом позивачем понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 2915,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №25/11/21-1 від 25.11.2021, додатковою угодою до нього від 07.12.2021, детальним описом робіт виконаних адвокатом, квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.36-40).

Відповідачем у відзиві на позов заперечувалося щодо покладення на них відшкодування даних витрат, а також вказувалося на не співмірність їх розміру у відповідності до складності справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду по справі №640/6209/19 від 01.09.2020.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Частиною шостою статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вище викладене, суд виходячи з засад розумності та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн., що підтверджується квитанцією №19405 від 29.11.2021 (а.с.1).

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог ст. 139 КАС України з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 454,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 245, 250, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Гончарука Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором СРПП ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Тьотченко Д.Г. серії БАВ № 032175 від 02.11.2021 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У решті позовних вимоги відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1545,00 грн., з них: 454,00 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 40108667, адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036).

Суддя Г.С. Сивухін

Повний текст рішення суду складено 13 грудня 2021 року.