Справа № 640/22743/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року м. Київ № 640/22743/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку одноособово у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:
за позовомОСОБА_1
до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити дії в якому просив: визнати протиправною дію Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови в перерахуванні йому пенсії на підставі п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою Кабінету Міністерства України від 23.11.2011 року № 1210; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії на підставі п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, листом від 21.08.2020 № 2600-0309-8/117776 за підписом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Прищепи О., йому було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що в період з 08.05.1988 по 21.08.1988 приймав участь у роботах по ліквідації її наслідків в якості військовослужбовця призваного на збори. Не погоджуючись з таким висновком відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав.

У відзиві на позовну заяву відповідач пояснив, що в пенсійній справі позивача відсутні документи, що підтверджують встановлення йому інвалідності внаслідок прийняття ним участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як військовослужбовця, у зв`язку з чим, йому правомірно було відмовлено.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно копії довідки від 21.08.1988 № 0994/16, виданої командиром та начальником фінансової служби військової частини НОМЕР_1 , з 08.05.1988 по 21.08.1988 перебував на військових зборах та виконував службові обов`язки.

Згідно запису у військовому квитку позивача на сторінці 24, вбачається, що в період з 08.05.1988 по 21.08.1988 позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінення 4,0 БЕР, що дає йому право на пільги передбачені Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС № 1497-378 від 29.12.1988, а саме: зарахування трудового стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком №1 у півторакратному розмірі.

25.11.1998 Державною адміністрацією м. Києва позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, 3 категорії, серія А, № НОМЕР_2 .

30.07.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив провести перерахунок його пенсії згідно п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 року № 1210, як військовослужбовцю призваному на збори та який виконував обов`язки військової служби у вказаний вище період.

21.08.2020 листом № 2600-0309-8/117776 за підписом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Прищепи О., позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, що отримала інвалідність внаслідок участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС оскільки в пенсійній справі позивача відсутні документи, що підтверджують встановлення йому такої інвалідності. Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду. Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Таким чином, Закон № 796-ХІІ спрямований на захист трьох категорій осіб, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Згідно ч.3 ст.14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської» був затверджений Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно з пунктом 9 1 вказаного Порядку, за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою

,
де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Вказаний порядок встановлює механізм обчислення пенсій по інвалідності, яку особі встановлено у відповідності з діючим законодавством України і видано відповідне посвідчення.

Відповідно до частини першої ст.10 Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з пунктом 6 цього Порядку, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 3) серії А зеленого кольору. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 3) серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 N 551, вважаються недійсними. Судом вважає, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при виконанні обов`язків військової служби є встановленим, що підтверджується наведеними вище доказами та не заперечується відповідачем.

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-XII окрім тих, які вони заперечують.

Водночас, із наданих суду доказів вбачається, що позивач звертаючись до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, долучив до такої заяви лише копію паспорта та ідентифікаційного коду, що значиться у додатках до заяви.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем, у нього не було достатньо підстав для встановлення за позивачем факту інвалідності, пов`язаного із захворюванням, внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладеного в листі від 21.08.2020 № 2600-0309-8/117776.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур