Справа № 176/1176/21(2-а/176/13/21)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 176/1176/21(2-а/176/13/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року (суддя Павловська І.А., м. Жовті Води) у справі № 176/1176/21

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

про скасування постанови серії РАП №300975125,-

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, у якому просив скасувати постанову від 05.07.2021 року серія РАП №300975125 про накладення адміністративного стягнення, винесену заступником начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів-інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельником Віталієм Володимировичем.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року позовну заяву задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт порушення позивачем п.15.9 ПДР України, а саме здійснення останнім зупинки ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що:

- факт відсутності повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності не був предметом спору у суді першої інстанції, позивач у позові навпаки вказує, що йому було надано повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №.06.2021 року, а тому можна прийти до висновку, що твердження суду першої інстанції про відсутність повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови на лобовому склі транспортного засобу Subaru Legacy реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідає дійсності;

- з матеріалів фотофіксації безперечно вбачається, що транспортний засіб Subaru Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, а інспектором з паркування був здійснений замір відстані на місці правопорушення під час його вчинення, що цілком підтверджується матеріалами фотофіксації, які надавалися до суду першої інстанції та є у матеріалах справи.

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому вказав про хибність тверджень відповідача щодо розміщення повідомлення на лобовому склі транспортного засобу, а також що на фотознімках, які надані до матеріалів справи, не вбачається ознак прилеглої території.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач у заяві, що надійшла на адресу суду, просив проводити розгляд апеляційної скарги без його участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Колегією суддів розглянуто справу у відсутності осіб, що не з`явилися, та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 2 ст. 313, ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.07.2021 року заступником начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів-інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельником Віталієм Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП №300975125 до повідомлення серія ІД№00398970, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Вказана постанова мотивована тим, дослівно: що 17 червня 2021 року о 16:08 транспортним засобом SUBARU LEGACY, р.н. НОМЕР_1 , здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро вул. Володимира Винниченка 5, чим порушено вимоги підпункту и) пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 05.07.2021 року серія РАП №300975125 є предметом судового розгляду в цій справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимоги позивача, оскільки відповідач не довів суду належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме здійснення останнім зупинки ближче 10 м від виїзду з прилеглої території.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що прилегла територія це територія, яка прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Згідно з ч.3 ст.122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, це зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (підпункт з) п. 2 ч. З ст. 265-4 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова містить вказівку про здійснення фотозйомки за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K80V2.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, до суду першої інстанції на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, надав фотознімки подій 17.06.2021 року із зображенням транспортного засобу Subaru номерний знак НОМЕР_1 (час: 16:07:56, 16:08:00, 16:08:05, 16:08:16, 16:08:25, 16:08:39, 16:09:19).

Колегія суддів зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а та від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а.

Дослідивши надані фотознімки, колегія суддів зазначає, що з них неможливо беззаперечно встановити та дослідити замір відстані, який би підтверджував розташування транспортного засобу позивача Subaru номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів саме від виїзду з прилеглої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідно до 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови від 05.07.2021 року серія РАП №300975125.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення, через недоведеність самого факту правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у справі №176/1176/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко