Справа № 264/7041/21
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7041/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Дереклєєвої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанту Волноваського районного відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області Дубини Федора Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4783679 від 17.09.2021 року, винесеної поліцейським Волноваського районного відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області Дубиною Ф.П., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки порушень правил дорожнього руху з його боку допущено не було та після зупинки його автомобіля на вимогу працівника поліції він надав талон з позначкою штрих кодового ідентифікатору, що підтверджує дійсність проходження технічного контролю, та розміщений на лобовому склі автомобіля, а також копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Водій надав всі документи та попросив їх уважно оглянути, але працівник поліції на це не відреагував та наголосив про порушення вимог пункту 31.2. б, за порушення якого і була винесене оскаржувана постанова. Також позивач вказував про порушення відповідачем статей 276-284 КУпАП.

На підставі цього просив скасувати постанову серії ЕАО №4783679 від 17.09.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.121 КУпАП, винесеної відповідачем.

В судове засідання позивач не прибув, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив проводити судове засідання без його присутності в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву або заяв по суті позову не направив, свого ставлення до позову не висловив.

Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та сторони не прибули в судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4783679 від 17 вересня 2021 року старшим сержантом Волноваського районного відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області Дубиною Ф.П. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КпАП України, а саме за те, що він 17 вересня 2021 року о 10:54 год. на новотроїцькій дорозі Н-20 1 км., керуючи транспортним засобом УАЗ держ.№ НОМЕР_1 не представив документи, які мають юридичну силу та підтверджують дійсність проходження технічного контролю, чим порушив п.31.3 б., за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Пунктом 31.3. Правил дорожнього руху встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність дій позивача та наявність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у відсутності даних про проходження обов`язкового технічного контролю, що є порушенням вимог пункту 31.3 б. ПДР України.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема, такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не представлено віде- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, або показів свідків.

Натомість з боку позивача було надано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від 23.04.2020 року зі строком дії до 23.04.2022 року.

Крім того пунктом 2.4. ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Виходячи із вказаних положень, позивач повинен був надати лише можливість працівнику поліції оглянути свій транспортний засіб та провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом.

Натомість, згідно з оскаржуваної постанови позивачу не ставиться у провину порушення пункту 2.4 ПДР та відсутність на лобовому склі автомобіля самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом.

При цьому позивач наполягав про наявність у нього на лобовому склі вказаної самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, однак працівник поліції не захотів зчитувати інформації відповідно до правил дорожнього руху.

Вказана версія подій не була спростована відповідачем, водночас позивачем доведено наявність у нього документів, які підтверджують проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 .

За таких обставин в діях позивача не встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання не були представлені відповідачем відео- або фото матеріали, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення та недотримання водієм пунктів 31.3 б або 2.4. ПДР.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відео- або фото фіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із задоволенням позову судові витрати ОСОБА_1 , які пов`язані із сплатою ним судового збору про подачі позову в розмірі 454,00 гривень, у відповідності до вимог частини 1 статті 139 КАС України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанту Волноваського районного відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області Дубини Федора Павловича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4783679 від 17 грудня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Волноваського районного відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: пров. Енергетичний 3, м. Волноваха, 85700) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подачу позову, в розмірі 454,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов