Справа № 320/5485/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року № 320/5485/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD, про визнання незаконною та скасування постанови

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка А.В. від 17.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62367973 з примусового виконання виконавчого листа №2к/359/8/2015, виданого 15.03.2016 Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №320/5485/20 відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, у зв`язку з тим, що дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в свою чергу розгляд позовної заяви повинен здійснюватися за правилами ЦПК України, судом, який видав виконавчий документ, - Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 скасовано, а справу №320/5485/20 направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

У вказаній постанові від 23.09.2020 колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що спір у даній справі виник у зв`язку з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, в пункті 3 резолютивної частини зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 210 402,83, у зв`язку з чим розгляд такого спору віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки суду першої інстанцій про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, є помилковими.

01.10.2020 матеріали адміністративної справи №320/5485/20 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та були передані судді Кушновій А.О. для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу був встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.10.2020 на адресу суду від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №320/5485/20 за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному положеннями статтею 287 КАС України та призначено судове засідання на 29.10.2020, витребувано докази у справі від сторін, від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та від Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

29.10.2020 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із розглядом виборчої справи. Призначено наступне судове засідання на 05.11.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - стягувача у виконавчому провадженні № 62367973 компанію Gound Support and Terminal Solutions LTD. Повторно витребувано докази від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Відкладено судове засідання на 13.11.2020.

12.11.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи у справі на стороні відповідача - стягувача у виконавчому провадженні № 62367973 компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 судове засідання відкладено у зв`язку із клопотанням позивача на 24.11.2020.

У судове засідання, призначене на 24.11.2020 з`явились представники позивача та третьої особи. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 24.11.2020 не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно.

Також, 24.11.2020 на офіційну електронну адресу суду від відповідача Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали суду від 19.10.2020 надійшов відзив на позовну заяву від 23.11.2020 №78598, підписаний головним державним виконавцем Вовком А.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 відзив Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.11.2020 №78598 повернуто без розгляду як такий, що підписаний не уповноваженою особою. Відповідачу встановлено новий строк на надання відзиву на позовну заяву та відкладено судове засідання на 01.12.2020.

26.11.2020 на офіційну електронну адресу суду від відповідача Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву від 26.11.2020 № 79799, підписаний начальником відділу Вовнянком В.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.10.2020 № 25804492.

У судове засідання, призначене на 01.12.2020, учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» зареєстровано як юридичну особу 23.03.1993, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.11.2017 (т.1, а.с.79-80).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2018 у справі №359/9108/15-ц за скаргою компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 26.07.2018 (т.1, а.с. 210-218) встановлено наступні обставини.

Рішенням МКАС при ТПП України від 04.08.2015 з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь компанії Ground Support and Terminal Solutions LTD стягнутий борг по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 1060000 євро, пеня в розмірі 59621 євро 37 центів, борг по сплаті процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 11761 євро 64 центів, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1060 євро та витрати на оплату арбітражного збору в розмірі 18840 євро 16 центів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2015 наданий дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 04.08.2015 про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь компанії Ground Support and Terminal Solutions LTD боргу по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 26 871 000 гривень, пені в розмірі 1 511 401 гривні 73 копійок, боргу по сплаті процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 298 157 гривень 57 копійок, витрат на оплату правової допомоги в розмірі 26 871 гривні та витрат на оплату арбітражного збору в розмірі 477 598 гривень 6 копійок.

20.04.2016 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Нещадим І.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №50909210 з виконання виконавчого листа №359/9108/15-ц, виданого 15.03.2016 на підставі цього судового рішення.

02.11.2016 Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» перерахувало на рахунок компанії Ground Support and Terminal Solutions LTD грошові кошти в розмірі 530000 євро, а 23.05.2017 - ще 530000 євро.

12.06.2017 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Нещадим І.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №50909210 у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

Розмір грошових коштів, перерахованих Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рахунок компанії Ground Support and Terminal Solutions LTD, становить 1060000 євро (530000 + 530000). Такий розмір грошових коштів відповідає розміру боргу по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден.

Також Бориспільським міськрайонним судом Київської області встановлено, що як вбачається з п.70 платіжних доручень в іноземній валюті №161 від 02.11.2016 та №10 від 23.05.2017 призначенням платежів вказано виконання договору купівлі-продажу спецмашин для проведення де/антиайсінгу повітряних суден №52-29/7-1 від 1912.2013 та рішення МКАС при ТПП України від 04.08.2015, а не ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2015.

Водночас, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження того, що Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» сплатило компанії Ground Support and Terminal Solutions LTD пеню в розмірі 1 511 401 гривні 73 копійок, борг по сплаті процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 298 157 гривень 57 копійок, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 26 871 гривні та витрати на оплату арбітражного збору в розмірі 477 598 гривень 6 копійок.

У зв`язку з цим Бориспільський міськрайонний суд Київської області визнав незаконною та скасував постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 12.06.2017 про закінчення виконавчого провадження №50909210 та зобов`язав відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №50909210.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеного судового рішення, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 22.08.2018 виконавче № 50909210 відновлено (т.1, а.с. 73).

У подальшому, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 05.11.2018 виконавче провадження № 50909210 закінчено на підставі п. 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з непред`явленням стягувачем виконавчого документу за відновленим виконавчим провадженням (т.1, а.с. 75).

Таким чином, стягнення коштів за виконавчим листом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016 № 2к/359/8/2015 в повному обсязі не здійснено.

17.06.2020 головним державним виконавцем Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовком А.В винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62367973 з примусового виконання виконавчого листа від 15.03.2016 № 2к/359/8/2015 (т.1, а.с. 63).

В пункті 3 резолютивної частини зазначеної постанови вказано: «Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 201 402.83 гривня (UAN)».

Підставою для відкриття виконавчого провадження № 62367973 стала заява представника стягувача - компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD, в якій він повідомляв, що основну суму боргу за виконавчим листом № 2к/359/8/2015 від 15.03.2016 боржником вже сплачено у валюті на розрахунковий рахунок стягувача та просив примусово стягнути залишок суми в розмірі 2 014 028,36 грн, в тому числі 1 511 401,73 грн пені, 298 157,57 процентів за користування грошовими коштами, 26871 грн витрат на оплату правової допомоги та 177 588,06 грн витрат на оплату арбітражного збору (т. 1, а.с. 145).

24.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.06.2020 про роз`яснення змісту постанови від 17.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62367973, в якій просив вказати яку саме суму коштів він має сплатити на користь компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD (т. 1, а.с. 156).

У відповідь на зазначену заяву відповідач листом від 25.06.2020 № 52837 повідомив позивача, зокрема, про те, що залишок не стягнутих на користь компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD складає 2014028,36 грн, а також мають бути сплачені виконавчий збір в сумі 201 402,38 грн та 369,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (т.1, а.с. 157).

Платіжними дорученнями від 14.07.2020 № 4382, 4383 та 4384 позивач сплатив на депозитний рахунок відповідача кошти в розмірі відповідно 2 014 028,36 грн, 201 402,38 грн та 369,00 грн (т.1, а.с. 166, 167, 170).

У зв`язку повною сплатою заборгованості постановою відповідача від 27.08.2020 виконавче провадження закінчено (т.1, а.с. 176).

Разом з тим, 30.06.2020 позивач, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка А.В. від 17.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62367973 з примусового виконання виконавчого листа №2к/359/8/2015, виданого 15.03.2016 Бориспільським міськрайонним судом Київської області (т.1,а.с. 55-82).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016 № 2/к/359/8/2015, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 62367973 вже перебував на примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 50909210, що здійснювалось відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказує, що в ході виконавчого провадження № 50909210 ним на користь компанії Gound Support and Terminal Solutions LTD сплачено 1 060 000 євро, проте державним виконавцем під час виконавчого провадження не враховано дану обставину та те що стягувач у своїй заяві просить стягнути лише 2 014 028,36 грн. Вважає, що відповідно до оскаржуваної постанови від 17.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62367973 має повторно виконати виконавчий лист від 15.03.2016 № 2/к/359/8/2015 в повному обсязі, що призведе до завдання йому збитків.

Крім того, вказує, що згідно з пунктом 3 резолютивної частини оскаржуваної постанови з нього належить до стягнення виконавчий збір у розмірі 201 402,83 грн, натомість такий виконавчий збір ним вже сплачено у виконавчому провадженні № 50909210.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (т.2, а.с. 22-28) заперечує проти задоволення позову. Стверджує, що виконавче провадження № 62367973 з примусового виконання виконавчого листа від 15.03.2016 № 2/к/359/8/2015 ним відкрито в частині стягнення 2 014 028,36 грн. і після надходження від позивача відповідних коштів завершено. Вважає, що сплата позивачем виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50909210 не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Третя особа на стороні відповідача в письмових поясненнях (т.1, а.с. 227-232) просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у виконавчому провадженні № 50909210 позивач перерахував на її користь лише частину боргу в розмірі 1060000,00 євро, у зв`язку з цим, у подальшому, вона звернулась до відповідача із заявою про примусове стягнення з позивача не стягнутої частини боргу в розмірі 2 014 028,36 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII).

Статтею 1 Закону № 1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності із частиною першою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII).

За приписами частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VІІІ одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Особливості стягнення виконавчого збору при поверненні виконавчого документа стягувачу або закінченні виконавчого провадження врегульовано частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону (якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі), закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону (визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною шостою статті 27 Закону № 1404-VІІІ у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню врегульовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04. 2012 за № 489/20802 (в редакції, що була чинною станом на день винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, далі Інструкція).

У відповідності з пунктами 6 та 7 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Одним із обов`язкових реквізитів постанови як окремого документу є назва виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивна частини документа (реквізити виконавчого документа).

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VІІІ. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

У відповідності з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням приписів пункту 7 Інструкції та огляду на встановлені у справі обставини суд відхиляє доводи позивача про те, що державним виконавцем протиправно не враховано заяву стягувача в частині розміру належної до стягнення суми 2 014 028,36 грн, оскільки зазначена в оскаржуваній постанові сума відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі.

Суд звертає увагу, що в пункті 3 оскаржуваної постанови у відповідності з абзацом другим частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII державним виконавцем зазначено про стягнення виконавчого збору в розмірі 201 402,83 грн, тобто 10% від визначеного стягувачем розміру заборгованості, що відповідає приписам частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги лист відповідача на адресу позивача від 25.06.2020 № 52837 щодо роз`яснення змісту оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження (т.1, а.с. 157) та постанову від 27.08.2020 про закінчення виконавчого провадження (т.1, а.с. 176) суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що оскаржувана постанова покладала на нього обов`язок повторно виконати виконавчий лист від 15.03.2020 № 2к/359/8/2015 у повному обсязі.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що в пункті 3 резолютивної частини оскаржуваної постанови зазначено про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 201 402,83 грн суд виходить з наступного.

Системний аналіз норм абзацу другого частини п`ятої статті 26, частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII та пунктів 6, 7 розділу І та пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції дає підстави для висновків про те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець лише зазначає про те, що з боржника належить стягнути виконавчий збір. Підставою для такого стягнення, є постанова про стягнення виконавчого збору, яка має бути оформлена окремим документом.

Таким чином, сам факт зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору не породжує для боржника обов`язків із сплати такого виконавчого збору.

Відповідні обов`язки у боржника виникають лише у зв`язку з прийняттям державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, яка в силу приписів пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII може бути самостійним виконавчим документом.

В матеріалах виконавчого провадження № 62367973 постанова про стягнення виконавчого збору відсутня (т.1, а.с.143 178).

Таким чином, правова підстава для сплати позивачем платіжним дорученням від 11.07.2020 № 4383 (т.1, а.с. 167) коштів в розмірі 201 402,83 грн з призначенням платежу «Виконавчий збір у ВП № 62367973» відсутня.

Разом з тим вимог про стягнення безпідставно (помилково) сплачених коштів позивачем у цій справі не заявлено, судовий збір за звернення до суду з відповідною вимогою не сплачено.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення сплаченого виконавчого збору і у задоволенні такої вимоги йому відмовлено.

У відповідності з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на обставини даної справи суд не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог.

Одночасно з цим суд критично оцінює доводи позивача про те, що у виконавчому провадженні № 50909210 з примусового виконання виконавчого листа від 15.03.2020 № 2к/359/8/2015 ним вже було сплачено виконавчий збір в розмірі 2 918 900,50 грн.

Суд зазначає, що у відповідності з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності із статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В свою чергу у відповідності з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Як доказ сплати виконавчого збору в розмірі 2 918 900,50 грн позивачем надано картку рахунку 685.3 «Розрахунки з іншими дебіторами і кредиторами» по контрагенту Міністерство юстиції України за період з 01.01.2016 по 30.06.2020 ДП МА «Бориспіль від 30.06.2020 № 03-22/1-264 (т.1, а.с. 76), який не відповідає ознакам первинного документу та не є розрахунковим документом, який підтверджує здійснення переказу коштів та призначення такого переказу.

Одночасно з цим згідно із постановою від 26.07.2016 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження № 50909210 (т.1, а.с. 68-69) розмір такого збору складає 2 918 502,83 грн, що не збігається із сумою, зазначеною в наданій позивачем картці рахунку.

Крім того, зазначений у вказаній картці рахунку платіж в розмірі 21 396,61 грн неможливо однозначно ідентифікувати з виконавчим провадженням № 50909210.

З огляду на викладене суд вважає, що надана позивачем картка рахунку бухгалтерського обліку не є допустимим та достатнім доказом факту слати позивачем виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50909210 та розміру сплаченої суми.

За таких обставин, системно проаналізувавши положення законодавства України, чинні на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.