Справа № 497/1342/2021
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 497/1342/2021
Головуючий в 1 інстанції: Раца В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О. та Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Одеській області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року (суддя Раца В.А., м. Болград, повний текст рішення складений 05.10.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - поліцейський СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Константинов Іван Степанович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №450002, винесену 3 червня 2021 року інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Константиновим І.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП., а також на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП закрити провадження по справі.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, не правильне з`ясування усіх фактичні обставини справи та не надання належної оцінки обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, та його вина у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві на апеляційну скаргу також міститься клопотання про стягнення з апелянта судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 3 червня 2021 року о 19:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes Е270 н/з НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), рухаючись у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Виноградівка", не впорався з керуванням та допустив наїзд на перешкоду - шлагбаум, після чого намагався залишити місце події.

Під час перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 працівниками ДПСУ було встановлено, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що прикордонним нарядом було повідомлено телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції "102".

Поліцейськими Белградського РВП ГУНП, включеними до складу наряду ГРПП "Брама-151", які здійснювали реагування на повідомлення про вищевказані правопорушення, було складено відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ №075931 за статтею 124 КУпАП, серії ОБ №075931 за частиною першою статті 130 КУпАП та винесено постанови у справах про адміністративні правопорушення серії БАВ №450002 за частиною першою статті 126 КУпАП, серії БАВ №450003 за частиною першою статті 126 КУпАП.

З оскарженої у даній справі постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №450002 вбачається, що 3 червня 2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Е270 н/з НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія категорії "В", чим порушив пункт 2.1 "а" Правил дорожнього руху.

Заперечуючи факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було доведено суду обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення ОСОБА_1 , викладені в адміністративному позові.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до вимог пункту 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено частиною першою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Отже процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, ГУНП в Одеській області зобов`язано довести правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.

Проте, доказів на підтвердження порушення позивачем вимог пункту 2.1 "а" ПДР матеріали справи не містять.

З наданого до суду диску з відеозаписом, здійсненим на нагрудну відеокамеру поліцейського, не вбачається що 3 червня 2021 року ОСОБА_1 не мав при собі або не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Адже вимоги інспектора до нього про надання посвідчення водія відеозаписом не зафіксовано.

Ураховуючи, що об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення пункту 2.1 "а" ПДР в матеріалах справи відсутні, обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, а тому усі сумніви щодо доведеності вини особи суд, виходячи із конституційних вимог, тлумачить на його користь.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, колегія суддів вважає доречними доводи апелянта, що надані представником позивача копії актів не є належними та допустимими доказами у справі, водночас вони не звільняють відповідача, як суб`єкта владних повноважень, від тягаря доказування правомірності своїх рішень чи діянь (частини друга статті 77 КАС України). Проте, в обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав лише на обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, однак не зазначив, якими саме доказами підтверджуються вказані обставини.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУДПС не містить належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог чи давали підстави вважати інакше.

Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУНП задоволенню не підлягає.

Оскільки колегія суддів не змінює рішення суду першої інстанції та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється (частина шоста статті 139 КАС України).

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя І.П.Косцова