Справа № 640/652/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м. Київ № 640/652/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянув в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності (рішення) протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України, викладену в останньому листі на вебпорталі Пенсійного фонду від 30 жовтня 2020 року, про відмову у призначенні їй пенсії з 13 червня 2020 року і відмову в зарахуванні в якості страхового стажу період навчання з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести нарахування та виплату їй пенсії за віком за період з 13 червня 2020 року із зарахуванням до мого страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року згідно архівної довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 07 серпня 2020 року №1.10-174, а також з урахуванням архівної довідки встановленого зразка про заробітну плату за 5 років до 2000 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона у 04 вересня 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії, посилаючись на відсутність страхового стажу. Крім того, Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві при обчисленні пенсії до страхового стажу врахований період навчання з 01 вересня 1978 року по 16 червня 1983 року, а не з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року як це зазначено в архівній довідці від 07 серпня 2020 року № 1.10-174 Київського національного університету будівництва і архітектури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач заперечував проти вимог заявленого позову з мотивів, викладених у відзиві, та зазначив, що відповідно до наданих до заяви документів, загальний страховий стаж позивача складає 26 років 11 місяців 28 днів. У зв`язку з недостатністю стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Крім того відповідачем зазначено, що період навчання у Київському національному університеті будівництва і архітектури враховано до страхового стажу у розмірі 4 роки 9 місяців 16 днів, оскільки закінченням повного навчального періоду вважається дата рішення державної екзаменаційної комісії. Час навчання у навчальному закладі зараховується відповідно до періодів, а не до наказів про зарахування та відрахування, які зазначені у архівній довідці від 07 серпня 2020 року № 1.10-174.

Позивачем подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що остання просить задовольнити позов, оскільки згідно архівної довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 07 серпня 2020 року №1.10-174 позивача зараховано на перший курс інституту 01 вересня 1978 року, а відраховано 01 липня 1983 року, а тому весь вказаний період має бути зарахованого до загального страхового стажу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення їй пенсії, до якої позивач додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату з 01 липня 2000 року, довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові, свідоцтво про шлюб.

Для підтвердження свого страхового стажу за період навчання на стаціонарі з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року у вищому навчальному закладі, позивач надала до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві архівну довідку Київського національного університету будівництва і архітектури від 07 серпня 2020 року № 1.10-174.

Листом від 09 вересня 2020 року № 2600-0314-8/127067 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило позивача про відмову у призначенні їй пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

26 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась через веб-портал до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою та просила зарахувати до страхового стажу період навчання в інституті з урахуванням архівної довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 07 серпня 2020 року №1.10-174.

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення їй пенсії, до якої додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (архівна довідка), довідку про заробітну плату з 01 липня 2000 року, довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові, свідоцтво про шлюб.

Листом від 06 жовтня 2020 року № 2600-0314-8/140904 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надало позивачу аналогічну відповідь тій, що була надана листом від 09 вересня 2020 року № 2600-0314-8/127067.

Також, листом від 26 жовтня 2020 року № 24344-25152/К-02/8-2600/20 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надало відповідь на заяву від 26 вересня 2020 року за замістом аналогічну вже наданими раніше.

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення їй пенсії, до якої додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату з 01 липня 2000 року, довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові, свідоцтво про шлюб.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 17 грудня 2020 року № 55 позивачу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію, за наявності страхового стажу 27 років 0 місяців 15 днів, розмір якої складає 2297,32 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 цієї ж статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ).

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 45 Закону СРСР від 19 липня 1973 «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах - втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Відповідно до частини 2 статті 53 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що студентом (слухачем) є особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною формою, вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Тобто, навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Як встановлено судом, зокрема, наявної в матеріалах справи копії диплома від 30 червня 1983 року серія НОМЕР_1 реєстраційний № 1044, позивачка у 1978 році вступила до Київського ордена Червоного трудового Прапора інженерно-будівельного інституту, та у 1983 році закінчила повний курс за спеціальністю «Теплогазопостачання і вентиляція». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 16 червня 1983 році позивачу присвоєно кваліфікацію інженер-будівельник.

При цьому, відповідно до архівної довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 07 серпня 2020 року № 1.10-174, встановлено що позивачку зараховано з 01 вересня 1978 року студенткою першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Теплогазопостачання і вентиляція», відрахована з інституту з 01 липня 1983 року у зв`язку із закінченням повного курсу навчання на підставі наказу ректора від 30 червня 1983 року № 692/2.

При цьому, в трудовій книжці позивачки НОМЕР_2 відсутні записи щодо її навчанням у вищому навчальному закладі.

Беручи до уваги вищенаведені докази суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до трудового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року для призначення пенсії за віком.

Частиною 1 статті 45 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що днем досягнення пенсійного віку позивачки є 13 червня 2020 року.

Щодо позовних вимог про врахування архівної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27 серпня 2020 року № 541 ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місце знаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ, організацій або архівними установами, які прийняли первинні документи на зберігання.

Форма довідки про заробітну плату передбачена додатком 1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку про заробітну плату за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Встановлення заробітної плати для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, суд враховує, що у разі надання для призначення або перерахунку пенсій довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення або перерахунку пенсій тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у постанові від 20 березня 2018 року по справі №527/1655/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 2а-6873/11.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із запитом про перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату позивача, виданої ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз» від 27 серпня 2020 року № 541.

За результатами перевірки встановлено, що суми, зазначені в довідці від 27 серпня 2020 року № 541 ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз», відповідають первинним документам наданим для перевірки.

В той же час, як вбачається з відзиву, відповідачем зазначено, що рішення щодо врахування чи не врахування довідки про заробітну плату від 27 серпня 2020 року № 541 відповідачем не приймалось.

Отже, суд приходить до висновку, що надана позивачем довідка про заробітну плату від 27 серпня 2020 року № 541 мала бути врахована відповідачем, оскільки відомості, зазначені в ній, повністю підтверджуються первинними документами.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз» від 27 серпня 2020 року № 541.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не включення до страхового стажу при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року в Київському національному університеті будівництва і архітектури.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві включити до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року в Київському національному університеті будівництва і архітектури та зробити перерахунок пенсії з 13 червня 2020 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням довідки від 27 серпня 2020 року № 541.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко