Справа № 320/3065/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року справа №320/3065/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області, Тетіївської міської ради та Тетіївського міського голови Балагури Богдана Олеговича про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Тетіївського міського голови Балагури Богдана Олеговича №36 від 05.02.21 "Про звільнення працівників Височанської, Галайківської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, П`ятигірської, Теліжинецької сільської ради" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря-друкарки, діловода;

- поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря-друкарки, діловода виконавчого комітету Тетіївської міської ради;

- стягнути з виконавчого комітету Тетіївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (станом на 09.02.20 становить 6000,00 грн.).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що розпорядженням Тетіївського міського голови від 05.02.2021 №36 "Про звільнення працівників Височанської, Галайковської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, Пятигірської, Теліженецької сільських рад" її звільнено з посади секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради у зв`язку з реорганізацією вказаного органу місцевого самоврядування та його приєднанням до Тетіївської міської ради.

Позивачка не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірного розпорядження, оскільки Тетіївською міською радою при звільненні ОСОБА_1 не було запропоновано одну із наявних в органі місцевого самоврядування вакантних посад спеціаліста.

Позивачка наголосила на тому, що вона має базову вищу освіту (кваліфікаційно-освітній рівень "бакалавр") за напрямком підготовки "Облік і аудит", а тому могла зайняти відповідну вакантну посаду.

Крім того, позивачка зауважила на тому, що вона є одинокою матір`ю, яка виховує сина 13 років, а тому в силу вимог ст.184 Кодексу законів про працю України відповідач не мав підстав для її звільнення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Тетіївську міську раду та Тетіївського міського голову Балагуру Богдана Олеговича.

Тетіївська міська рада, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що посада секретаря-друкарки, діловода, яку займала позивачка до звільнення, відноситься до посад технічних працівників, не належить до посадових органів місцевого самоврядування та не пов`язана з проходженням державної служби.

Відповідач наголосив на тому, що в Тетіївській міській раді на момент звільнення позивачки були відсутні вакантні посади, які б відповідали спеціальності та кваліфікації позивачки, у зв`язку з цим, відповідач не мав можливості запропоновувати позивачці рівнозначну посаду.

Крім того, відповідач зауважив, що зайняття наявних у лютому 2021 року в Тетіївській міській раді вакантних посад спеціалістів на відділених робочих місцях та провідних спеціалістів виконкому ради здійснюється лише за умови проходження конкурсу.

Виконавчий комітет Тетіївської міської ради Київської області та Тетіївський міський голова Балагура Богдан Олегович, право на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

У судове засідання, призначене на 02.09.2021. учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

02.09.2021 на адресу суду від Виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області та від Тетіївського міського голови Балагури Богдана Олеговича надійшли клопотання про здійснення розгляду справи без участі відповідачів.

Також 02.09.2021 на адресу суду від Тетіївської міської ради надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вказане, суд усною ухвалою суду від 02.09.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, вирішив здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Тетіївським РВ ГУМВС України в Київській області, 17.02.2001 (а.с.8-9).

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.11.1975, позивачка у період з 18.01.2015 по 09.02.201 працювала на посаді секретаря-друкарки діловодства Кашперівської сільської ради (а.с.14-15).

Судом встановлено, що рішенням першої сесії другого пленарного засідання Тетіївської міської ради VIII скликання від 09.12.2020 №09-01-VIII "Про реорганізацію сільських рад, що увійшли до складу Тетіївської міської ради" визначено розпочати процедуру реорганізації юридичної особи - Кашперівської сільської ради, шляхом приєднання до Тетіївської міської ради.

Тетіївська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Кашперівської сільської ради (а.с.16-22).

Розпорядженням Тетіївського міського голови від 09.12.2020 №152 попереджено працівників Кашперівської сільської ради про наступне вивільнення (згідно зі списком у Додатку 4) (а.с.23-24).

Як вбачається з листа особистого ознайомлення працівників Кашперівської сільської ради (Додаток 4 до розпорядженням Тетіївського міського голови від 09.12.2020 №152) ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом вказаного розпорядження (а.с.126).

Розпорядженням Тетіївського міського голови від 05.02.2021 №36 "Про звільнення працівників Височанської, Галайковської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, Пятигірської, Теліженецької сільських рад" звільнено працівників сільських рад, що увійшли до структури виконавчого комітету Тетіївської міської ради за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України 09.02.2021 у зв`язку з реорганізацією Височанської сільської ради, Галайковської сільської ради, Денихівської сільської ради, Кашперівської сільської ради, Клюківської сільської ради, Кошівської сільської ради, Одайпільської сільської ради, Пятигірської сільської ради, Теліженецької сільської ради (Додаток 1).

Пунктами 2 та 3 вказаного розпорядження затверджено список осіб, які мають переважне право на залишення на роботі (Додаток №2) та список осіб, яким запропоновано працевлаштування (Додаток №3) (а.с.25).

Відповідно до Додатку №1 до вказаного розпорядження ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря-друкарки, діловода (а.с.26).

Не погоджуючись з правомірністю розпорядження Тетіївської міської ради в частині звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря-друкарки, діловода, позивачка звернулася з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування в частині, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою-другою статтею 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями статті 49-2 Кодексу законів про працю України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, наголосила на тому, що при звільненні Тетіївською міською радою не було запропоновано їй одну із наявних в органі місцевого самоврядування вакантних посад спеціаліста.

Позивачка наголосила на тому, що вона має базову вищу освіту (кваліфікаційно-освітній рівень "бакалавр") за напрямком підготовки "Облік і аудит", а тому мала можливість зайняти відповідну вакантну посаду.

Тетіївська міська рада у відзиві на позовну заяву повідомила, що посада секретаря-друкарки, діловода, яку займала позивачка до звільнення, відноситься до посад технічних працівників та не належить до посадових органів місцевого самоврядування та не пов`язана з проходженням державної служби.

Відповідач наголосив на тому, що в Тетіївській міській раді на момент звільнення позивачки були відсутні вакантні посади, які б відповідали спеціальності та кваліфікації позивачки.

Крім того, відповідач зауважив, що зайняття наявних у лютому 2021 року в Тетіївській міській раді вакантних посад спеціалістів на віддалених робочих місцях та провідних спеціалістів виконкому ради здійснюється лише за умови проходження конкурсу.

Виконавчий комітет листом від 20.08.2021 №02-33/1110 повідомив суду, що ОСОБА_1 не надавалась пропозиція іншої роботи під час попередження про майбутнє звільнення.

На період проведення реорганізації Кашперівської сільської ради та вивільнення її працівників в штатному розписі виконавчого комітету Тетіївської міської ради посада секретаря-друкарки, діловода була відсутня, а також інші посади, які відповідають кваліфікації працівника (а.с.109), з приводу чого суд зазначає таке

Як вбачається з трудової книжки, позивачка у період з 18.01.2015 по 09.02.201 працювала на посаді секретаря-друкарки діловодства Кашперівської сільської ради.

Відповідно до розділу 4.4 "Технічні службовці" Додаток А Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, цей розділ вміщує професії, що передбачають знання, необхідні для підготовки, збереження, відновлення інформації та проведення обчислень.

Професійні завдання пов`язані з виконанням секретарських обов`язків, роботою на друкарських машинках чи інших конторських машинах, записами та опрацюванням цифрових даних, обслуговуванням клієнтів (поштове обслуговування, операції грошового обігу, надання довідок, реєстрація чи передавання інформації тощо).

До цього розділу належать професії, до яких може бути застосований рівень кваліфікації "молодший спеціаліст", а також професії, що вимагають повної загальної середньої та професійно-технічної освіти чи повної загальної середньої освіти та професійної підготовки на виробництві.

Розділом 5 Класифікатору визначено, що посада друкарки (код 4111 розділ 4) належить до посад технічних службовців.

Згідно з Додатком Б Класифікатора посада секретар-друкарка відповідає коду 4115.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі-Закон №2493, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з статтею 2 Закону №2493 посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З вказаного слідує, що посада, яку займала позивачка не належить до посад органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням першої сесії четвертого пленарного засідання Тетіївської міської ради VIII скликання від 22.12.2020 №24-01-VIII затверджено структуру та загальну чисельність виконавчих органів Тетіївської міської ради на 2021 рік (а.с.113-114-121).

Дослідивши структуру персоналу виконавчого комітету, Тетіївської міської ради, судом встановлено відсутність у штаті ради посади секретаря-друкарки та будь-яких інших посад, які відповідають кваліфікації позивачки, відповідно до попередньо зайнятої неї посади.

Щодо посилань позивача на можливість переведення її на вакантну посаду спеціаліста Тетіївської міської ради, суд зазначає таке.

Як вбачається з витягу з офіційної веб-сторінки Тетїівської міської ради, органом місцевого самоврядування було оголошено конкурс з 11.01.2021 на заміщення вакантної посади спеціаліста с.Кашперівка.

Також Тетіївською міською радою було оголошено конкурс з 01.02.2021 на заміщення вакантної посади провідного спеціаліст загального відділу виконавчого комітету Тетіївської міської ради та провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи виконавчого комітету Тетіївської міської ради, посади віднесені до VII категорії посад (а.с.27-30).

Згідно з статтею 14 Закону №2493 в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 №169 затверджено Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, пунктом 1 якого визначено, що проводиться конкурсний відбір на заміщення вакантних посад державних службовців третьої - сьомої категорій, крім випадків, коли законами України встановлено інший порядок заміщення таких посад.

Пунктом 5 Порядку визначено, що переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, може здійснюватися без конкурсного відбору.

Отже, зайняття наявних в Тетіївській міській раді вакантних посад спеціалістів здійснюється лише за умови успішного проходження кандидатами відповідного конкурсу.

У позовній заяві позивачка наголосила на тому, що вона є одинокою матір`ю, яка виховує сина 13 років, а тому в силу вимог ст.184 Кодексу законів про працю України відповідач не мав підстав для її звільнення, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 184 Кодексу законів про працю України визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Аналіз частини третьої статті 184 КЗпП України дає підстави для висновку, що зазначена норма чітко встановлює гарантію обмеження звільнення для жінок, які є одинокими матерями при наявності дитини віком до чотирнадцяти років та передбачає можливість такого звільнення лише у випадку повної ліквідації підприємства й за умови обов`язкового працевлаштування.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує й утримує дитину сама.

Як вбачається з паспорту громадянина України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 між ОСОБА_2 та позивачкою було зареєстровано шлюб.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.12.2018 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 24.12.2007 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що на дату звільнення позивачки з посади ОСОБА_3 як одинока матір виховувала сина, ОСОБА_4 , віком 13 років.

Вказані обставин свідчать про поширення на позивачку положень частини третьої статті 184 КЗпП України, що в свою чергу, виключає можливість звільнення ОСОБА_3 із займаної посади саме у зв`язку з реорганізацією підприємства, навіть за умови дотримання процедури вивільнення працівників, визначеної статтею 49-2 КЗпП України.

Аналогічний правий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28.05.2020 у справі №818/843/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР- 89518409), від 08.04.2020 у справі №808/2741/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР- 88654670).

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що Тетіївська міська рада протиправно звільнила ОСОБА_3 з відповідної посади на підставі спірного наказу, враховуючи поширення на позивачку гарантій, встановлених частиною третьою статті 184 Кодексу законів про працю України.

У позовній заяві позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Тетіївського міського голови Балагури Богдана Олеговича №36 від 05.02.21 "Про звільнення працівників Височанської, Галайківської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, П`ятигірської, Теліжинецької сільської ради" в частині її звільнення з посади секретаря-друкарки, діловода.

Відповідно до частин першої-другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вказане, суд вважає, що належними способом захисту прав є визнання протиправним та скасування розпорядження Тетіївського міського голови від 05.02.2021 №36 "Про звільнення працівників Височанської, Галайковської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, Пятигірської, Теліженецької сільських рад" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради.

Щодо вимоги позивача про поновлення на службі, суд зазначає таке.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, враховуючи указані нормативні приписи, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 16.10.2012 у справі №21-267а12, а також Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 24.02.2021 у справі №821/358/16, від 11.02.2021 у справі №640/21065/18, від 20.01.2021 у справі №640/18679/18, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235, ст. 240-1 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

У такий самий спосіб частини першу статті 235 КЗпП України в подібних правовідносинах було застосовано й в постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі №0840/3202/18, від 06.07.2021 у справі №640/3456/20, від 06.07.2021 у справі №640/1627/20, від 22.07.2021 у справі №826/18679/15.

Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі №808/2741/16 зазначив, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2021 у справі №260/261/20 зауважив, що: "При цьому суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про поновлення позивача на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області, з якої його було незаконно звільнено, враховуючи, що незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на попередньому місці роботи, а обов`язок по його працевлаштуванню покладений на роботодавця, яким у випадку реорганізації державної установи є її правонаступник, якому передані відповідні завдання і функції".

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Кашперівська сільська рада () перебуває у стані припинення.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради з 06.02.2021 (наступного дня після звільнення).

Щодо позовної вимоги про стягнення з виконавчого комітету Тетіївської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), якою визначено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників. Роз`яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством економіки, а у разі коли виплати за середньою заробітною платою провадяться з бюджету або громадських фондів споживання, - за участю Міністерства фінансів і відповідних фондів.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу II Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 пункту 2 розділу II Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу IV Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради №02-33/1113 від 20.08.2021, загальна сума нарахованого позивачу грошового забезпечення за період з грудня 2020 року по січень 2021 року становить 16350,00 грн., у тому числі за грудень 2020 року - 10350,00 грн. та січень 2021 року - 6000,00 грн.

У довідці вказано, що позивачка відпрацювала повні два місяці, а тому кількість відпрацьованих нею днів за грудень 2020 року - січень 2021 року складає 41 день (22 дні у грудні 2020 року та 19 днів у січня 2021 року).

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 398,78 грн. (16350,00грн./41 день) за 1 календарний день.

Позивачкою не спростовано правомірності даного розрахунку та не висловлено жодних зауважень до нього.

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 311 робочих днів та обраховується починаючи з наступного дня після звільнення - з 06 лютого 2021 року по день прийняття рішення суду про поновлення позивача на роботі, тобто по 13 грудня 2021 року.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу складає 311 робочих днів, середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на її користь з Тетіївської міської ради Київської області, становить 124020,58 грн. (311 днів х 398,78 грн.).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення позивачки на посаді та виплати їй середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Тетіївського міського голови від 05.02.2021 №36 "Про звільнення працівників Височанської, Галайковської, Денихівської, Кашперівської, Клюківської, Кошівської, Одайпільської, Пятигірської, Теліженецької сільських рад" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради з 06.02.2021.

4. Стягнути з Тетіївської міської ради (ідентифікаційний код 42096329, місцезнаходження: 09801, Київська обл., Тетіївський р-н., м.Тетіїв, вул.Януша Острозького, буд.5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму середньої заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.02.2021 по 13.12.2021 у розмірі 124020,58 грн. (сто двадцять чотири тисячі двадцять грн. 58 коп.) без урахування обов`язкових податків та зборів.

5. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря-друкарки, діловода Кашперівської сільської ради та в частині стягнення з Тетіївської міської ради на користь ОСОБА_1 суми середньої заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.