Справа № 420/11629/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.04.2021 р. №8544/15-32-07-18, винесене ГУ ДПС в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем як платником податків були дотримані усі необхідні законодавчі вимоги, а саме ст.ст. 198, 200 ПКУ, при включенні спірної суми - 3500,00 грн., до складу податкового кредиту та подальшого її заявлення до бюджетного відшкодування, оскільки таку суму сформовано за реальною господарською операцією, щодо неї отримано належну оформлену та зареєстровану податкову накладну.

Відповідачем Головним управлінням ДПС в Одеській області надано до суду відзив на позовну заяву, та наголошено на безпідставність позовних вимог, з огляду на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем: п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст. 44, п.п. «а» п.198.1, абз. 1-3 п.198.3, абз. 3 п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 року № 2755-VI, із змінами і доповненнями, ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами та доповненнями, та Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 28.01.2016 № 21, із змінами та доповненнями, Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, із змінами та доповненнями, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, у зв`язку з чим підприємству зменшено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 3500,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/11629/21 за позовом ТОВ «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року розгляд справи №420/11629/21 за позовом ТОВ «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18, вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №420/11629/21 за позовом ТОВ «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18, на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року закрито підготовче провадження по справі №420/11629/21 та призначено справу за позовом ТОВ ЮСАЛВІЯ до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18, до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, з 01.03.2021 по 05.03.2021 на підставі направлень від 01.03.2021 № 2270/15-32, № 2271/15-32, № 2272/15-32, виданих ГУ ДПС в Одеській області, згідно із п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЮСАЛВІЯ», код за , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.01.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з ПДВ у попередніх звітних періодах, зазначених у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ, та уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року від 26.01.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., з урахуванням від`ємного значення з ПДВ у попередніх звітних періодах, зазначених у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.03.2021 року № 3850/15-32-07-17/40818877 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЮСАЛВІЯ», , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість у попередніх звітних періодах, зазначених у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість», у висновках котрого наголошено на порушенні позивачем: п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст. 44, п.п. «а» п.198.1, абз. 1-3 п.198.3, абз. 3 п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 року № 2755-VI, із змінами і доповненнями, ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами та доповненнями, Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 28.01.2016 № 21, із змінами та доповненнями, Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, із змінами та доповненнями, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, у зв`язку з чим підприємству зменшено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 3500,00 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки від 15.03.2021 року № 3850/15-32-07-17/40818877 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.04.2021 року № 8544/15-32-07-18, яким встановлено порушення пп. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за грудень 2020 року на суму 3500,00 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 18.06.2021 р. № 13769/6/99-00-06-01-01-06 залишено без змін ППР ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2021 року № 8544/15-32-07-18, а скаргу ТОВ «ЮСАЛВІЯ» - без задоволення.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18, підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає змогу дійти висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій, а також зв`язку між фактом придбання товару (робіт/послуги), та подальшою господарською діяльністю.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Зокрема, з Акта перевірки вбачається, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на відсутності реального здійснення господарських операцій з перевезення вантажу між ТОВ «Мега Топ Комплекс» та ТОВ «ЮСАЛВІЯ» за травень 2018 року.

Так, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Так, ТОВ «Юсалвія» є юридичною особою (), основним видом діяльності за КВЕД є: 01.28 вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур (основний); 20.53 виробництво ефірної олії.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, та доданих до позову письмових доказів, технологічний процес переробки шавлії мускатної на ефірну олію передбачає застосування нафтового розчинника, який позивач купує та зберігає у спеціальних ємкостях для нафтового розчинника. Саме такі ємкості об`ємом 25мі у березні ТОВ «Юсалвія» купувало у виробника ТОВ «ЮСТ-СП» та перевозило на свій склад за допомогою перевізника - ТОВ «МЕГА ТОП КОМПЛЕКС».

Судом з`ясовано, що між ТОВ «Юсалвія» (покупець) та ТОВ «ЮСТ-СП» (постачальник) було укладено договір поставки № 12/03/18 від 12.05.2018 року, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених у договорі, виготовити та поставити покупцю ємкості для зберігання нафтового розчинника об`ємом 25мі відповідно характеристикам, вказаних в додатках № 1, 2 і 3 до договору, а покупець зобов`язується у порядку на умовах, вказаних у договорі, прийняти та оплатити товар.

На виконання вищевказаного договору, ТОВ «Юсалвія» (замовник) та ТОВ «МЕГА ТОП КОМПЛЕКС» (виконавець) укладено договір № БН на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.05.2018 року. Відповідно до умов якого, перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж (згідно із транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу. Оформлений подорожній лист, завірений перевізником, при пред`явленні водієм, є підставою для одержання ним вантажу для перевезення та покладання відповідальності за збереження вантажу на перевізника. Час відправлення вантажу по заявці замовника. Розрахунки здійснюються в Національній валюті України в безготівковій формі згідно умовами вказаними в заявці або на протязі дня виконання робіт перевізником і підписання сторонами відповідних підтверджуючих документів (рахунки-фактура, акт виконання робіт, або інших документів за погодженням сторін).

Факт виконання послуг за договором № БН від 15.05.2018 року підтверджується, зокрема: заявкою № 1 до договору від 15.05.2018 на транспортне експедирування вантажів; платіжним дорученням № 344 від 16.05.2018 року; актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) ВН000144-2 від 16.05.2018 року; інвентаризаційним описом необоротних активів від 05.03.2021 року.

Будь-яких порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних щодо господарських операцій за вказаним договором, у Єдиному реєстрі податкових накладних, у акті перевірки не встановлено.

Щодо посилання відповідача у акті перевірки та у відзиві на позовну заяву, як на підставу для висновків щодо встановлення порушення податкового законодавства з боку ТОВ «ЮСАЛВІЯ», на податкову інформацію, яка міститься у базах даних податкового органу щодо контрагенту позивача: ТОВ «Мега Топ Комплекс», суд зазначає наступне.

Фактично перевірка щодо контрагенту позивача - ТОВ «Мега Топ Комплекс», проведена не була. Відповідно, висновки про допущені позивачем порушення здійснені на підставі податкової інформації щодо контрагенту позивача, яка не була піддана перевірці та не встановлена у законодавчо встановленому порядку: актом перевірки, податковим повідомленням-рішенням.

Так, у Постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/939/16, акцентовано, що колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер, та не є належним доказом урозумінні процесуального Закону.

Також, згідно з постановами Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 826/1398/14, від 06.02.2018 року № 804/4940/14, від 30.01.2018 року по справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року по справі № 826/7704/16, твердження податкового органу про відсутність у контрагента позивача фізичних та технічних можливостей до вчинення тих чи інших дій, у жодному разі не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Також, як з`ясовано судом, та зазначено вище, господарські операції підтверджуються наданими до суду, та наявними у матеріалах справи необхідними первинними бухгалтерськими документами, котрі складено з дотриманням законодавчих вимог, та які відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до вимог ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та на підставі наданих позивачем, та досліджених судом первинних документів (складених при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами), судом встановлено, що вищеокреслені фінансово-господарські операції мали реальний характер, були опосередковані дійсним рухом активів, адже судом з`ясовано зміст кожної операції, та її підтвердження необхідними документами первинного бухгалтерського, та податкового обліку.

При цьому, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено, та до матеріалів справи не додано заслуговуючих на увагу суду доказів, які б безумовно свідчили про фіктивність вищеокреслених правочинів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що викладені у Акті перевірки висновки щодо виявлених з боку позивача порушень, із посиланням, при цьому, на податкову інформацію щодо контрагента позивача, є необґрунтованими, безпідставними, та недоведеними належними, допустимими доказами, а відтак, позовні вимоги ТОВ «ЮСАЛВІЯ» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2021 р. №8544/15-32-07-18, є правомірними, та відповідно підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №8544/15-32-07-18, є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню повністю, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 72-77, 139, ч.9 ст.205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 09.04.2021року №8544/15-32-07-18 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2021року № 8544/15-32-07-18.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСАЛВІЯ» (, 66520, м. Київ, вул. О.Пироговського, буд.19, корп. 4) судовий збір у розмірі 2379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В