Справа № 0870/7283/12
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 0870/7283/12

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №0870/7283/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року заяву "Техенергохім" про розподіл судових витрат по справі №0870/7283/12 залишено без розгляду

Не погодившись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та задовольнити заяву про розподіл судових витрат.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2012 року ТОВ ТЕХЕНЕРГОХІМ звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Запорізькій області), у якому просило визнати протиправним та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення № від 13.01.2012 та № від 25.05.2012.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 12.01.2021 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року та постанову (ухвалу) Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року - без змін.

21 квітня 2021 року представник ТОВ ТЕХЕНЕРГОХІМ звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про розподіл судових витрат, у якій з огляду на приписи ст. 132, 135, 139 КАС України просить здійснити розподіл судових витрат сплаченого позивачем судового збору, а також стягнути з Головного управління ДПС у Запорізькій області компенсацію за відрив на протязі 9 років від звичайних занять у розмірі 3 мінімальних заробітних плат 18000,00 грн.

Залишаючи заяву позивач про розподіл судових витрат без розгляду суд першої інстанції зазначив, що заявником пропущено строк звернення з вищевказаною заявою, крім того питання про розподіл судових витрат, зокрема щодо повернення судового збору, було вирішено у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами ч. 1 ст. 139 КАС України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові витрати складаються не тільки із судового збору, але й інших витрат, що пов`язані з розглядом справи. Водночас, обов`язок подання доказів щодо розміру судових витрат, які сплачені або ж мають бути сплачені, покладається саме на сторону.

Так, нормою ч.7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому ч.3 ст. 143 КАС України зазначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується її учасниками, у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року судом було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, шляхом присудження на користь ТОВ ТЕХЕНЕРГОХІМ за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області судових витрат у розмірі 2204 гривень.

З огляду на те, що справу судом першої інстанції було вирішено у відповідності до приписів КАС України в редакції станом на 10.02.2016 року, якими не передбачалось іншого порядку регулювання відповідних процесуальних дій, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених ч.7 ст. 139 КАС України, для залишення без розгляду заяви позивача про відшкодування судових витрат не відповідають ч.ч.3, 4 ст. 3 КАС України.

Отже, позивач за відсутності відповідно правового регулювання саме на час вирішення спору в суді першої інстанції, не мав правової підстави звернутись до суду до закінчення судових дебатів із заявою щодо розподіл судових витрат.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстави для залишення без розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат за фактичних обставин справи відсутні.

Водночас, судом першої інстанції питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача такого виду судових витрат, як компенсація за відрив від звичайних занять не досліджувалось на предмет його відповідності приписам ст. ст. 132, 134-138 КАС України.

При цьому вимоги апеляційної скарги щодо стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області компенсації за відрив від звичайних занять не підлягають задоволенню з огляду на висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, в тому числі неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, оскільки заява про розподіл судових витрат по суту судом першої інстанції не вирішена, та ухвалено рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №0870/7283/12 скасувати.

Справу № 0870/7283/12 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко