Справа № 260/359/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2021 року м. Ужгород№ 260/359/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - не з`явився ;

за участі представника позивача - ОСОБА_3;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник - Хома Дмитро Ігорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до розгляду та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження; 2. Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: в колгоспі "Карпати" з 17.08.1976 по 13.01.1986 роки та з 22.11.1986 по 02.08.1992 роки, яке з 01.04.2000 р. реорганізоване у СТОВ "Карпати"; в колгоспу "Іскра" з 16.07.1986 по 01.08.1986; по догляду за перестарілою ОСОБА_2 з 04.06.2002 по 31.12.2004 роки; період перебування на обліку як безробітна у Хустському МРЦЗ з 15.10.2007 по 11.02.2008 роки та з 26.02.2008 по 11.07.2008 рік; 3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити відповідні виплати з 08.08.2020 року; 4. Стягнути з Головне управління ПФУ в Закарпатській області сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Закарпатській області.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання було прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року було закрито провадження щодо частини позовних вимог в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Відповідачем відмовлено в призначенні позивачу пенсії по віку, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного стажу роботи. Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області, до страхового стажу не було враховано період роботи в колгоспі "Карпати" з 17 серпня 1976 по 13 січня 1986 рік та з 22 листопада 1986 по 02 серпня 1992 року, оскільки не надано документів, що підтверджують стаж. При цьому позивач вказує, що її трудовій книжці вказано кількість відпрацьованих у колгоспі трудоднів які суттєво перевищують необхідний мінімум вказаний у графі 3 трудової книги. З 18 січня 1986 по 01 серпня 1986 років, позивачка працювала на колгоспі "Іскра, проте відповідачем протиправно було не зараховано період роботи позивача з 16 липня 1986 року по 01 серпня 1992 року. Крім того, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Хустської РДА № 1585 від 14 червня 2007 року, ОСОБА_1 , здійснювала догляд за перестарілою ОСОБА_2 за період з 04 червня 2002 року по 31 грудня 2007 року, та отримувала відповідні виплати, однак вказаний період роботи відповідачем не було зараховано до стажу позивача. Таку відмову позивач вважає протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач вказує, що за результатом розглянутих документів рішенням Головного управління було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи становить лише 13 років 4 місяці 21 день що є недостатнім для призначення пенсії. Відповідно до статті 26 частини 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (чинної на 01 січня 2020 року) жінки, які народились з 01 жовтня 1956 року по 31 березня 1961 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років 6 місяців за наявності страхового стажу роботи - не менше 27 років, у зв`язку з чим позивачу було відмолено в призначенні пенсії через відсутність стажу роботи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписом статті 92 частини 1 пункту 6 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно статті 24 частини 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту - Закон України № 1058-ІV) страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.

Статтею 24 частиною 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за № 63 від 30 липня 2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по віку у відповідності до статті 26 частини 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із-за відсутності необхідного 27-ми річного стажу роботи (наявний стаж 3 роки 6 місяців 26 днів), а саме: період роботи в колгоспі "Карпати" з 17 серпня 1976 по 13 січня 1986 рік та з 22 листопада 1986 по 02 серпня 1992 року, оскільки не надано документів, що підтверджують стаж (а.с. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до стажу роботи зараховані наступні періоди роботи: 18 січня 1986 року по 15 липня 1986 року (5 місяців 14 днів) - робота в колгоспі "Іскра"; 03 серпня 1992 року по 27 травня 2002 року (9 років 9місяців 25 днів) - робота в колгоспі "Карпати"; 01 січня 2005 року по 31 травня 2007 року (2 роки 5місяців) - догляд за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; 15 жовтня 2007 року по 10 лютого 2008 року (4 місяці 1 день) - перебування у Центрі зайнятості, як безробітна; 26 лютого 2008 року по 11 липня 2008 року (4 місяці 25 днів) - перебування у Центрі зайнятості, як безробітна (а.с. 69).

Судом встановлено, відповідно до записів у трудовій книжці № НОМЕР_1 , зокрема, позивач у період з 17 серпня 1976 по 13 січня 1986 років та з 22 листопада 1986 року по 27 травня 2002 року працював у колгоспі "Карпати"; у період з 18 січня 1986 року по 01 серпня 1986 року працював у радгосп "Іскра". Крім того, у трудовій книжці вказано кількість відпрацьованих у колгоспі трудоднів позивача (а.с.а.с. 18-22).

Крім того, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Хустської РДА № 1585 від 14 червня 2007 року, ОСОБА_1 , здійснювала догляд за перестарілою ОСОБА_2 за період з 04 червня 2002 року по 31 травня 2007 року (а.с. 13).

Згідно довідки виданої Архівним відділом Хустської райдержадміністрації за № 956 від 14 липня 2020 року даних про встановлені трудодні позивача не виявлено (а.с. 14).

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, до страхового стажу позивачу не зараховані такі період роботи: з 17 серпня 1976 року по 13 січня 1986 року, в колгоспі "Карпати", оскільки в трудовій книжці позивача записи про вироблені трудодні внесені з порушенням пункту 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників де зазначено що усі записи завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою; з 04 червня 2002 року по 31 грудня 2004 pоку - період догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з не наданням такого висновку.

Статтею 26 частиною 2 Закону України № 1058-ІV, зокрема передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Даною нормою встановлений порядок обчислення страхового стажу.

Відповідно до статі 56 частини 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788 ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788 ХІІ ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 56 частини 3 підпункту "а" Закону України № 1788 ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України № 1788 ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № ПО, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку № 637 передбачено, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки, судом встановлено, що згідно трудової книжки серії № НОМЕР_1 у позивача є, записи, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації є чіткими, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, то суд вважає їх прийнятними, що дає право на зарахування позивачу періоду його роботи у спірні періоди, а тому суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано вищезазначений стаж.

Разом з тим, позивачу було відмовлено у зарахуванні страхового стражу спірних періодів роботи з 17 серпня 1976 по 13 січня 1986 рік та з 22 листопада 1986 по 02 серпня 1992 року в колгоспі "Карпати", оскільки в трудовій книжці позивача записи про вироблені трудодні внесені з порушенням пункту 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників де зазначено що усі записи завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою (пункт 6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13).

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (далі по тексту - Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 вказаної Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що надана позивачем трудова книжка, оформлена згідно з вимогами законодавства, проте, наявна на записі про звільнення від 30 листопада 2003 року печатка старого зразка (колишня УРСР).

Суд наголошує, що трудова книжка позивача, оформлена у відповідності до вимог законодавства, містить всі необхідні записи, які вчинені в хронологічному порядку.

Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17.

При цьому, відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказані положення свідчать, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи, однак в матеріалах справи відсутні такі відомості.

Відповідно до статті 3 пункту "ж" Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Згідно із статтею 56 частиною 3 пунктом "є" Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пункту 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, а саме зазначений час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Як було встановлено судом, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Хустської РДА № 1585 від 14 червня 2007 року, ОСОБА_1 , здійснювала догляд за перестарілою ОСОБА_2 за період з 04 червня 2002 року по 31 травня 2007 року, та отримувала відповідні компенсаційні виплати (а.с. 13).

Статтею 24 частиною 1 Закону України № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 11 частини 1 абзацу 2 Закону України № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства

Як було встановлено судом, згідно з довідкою довідки Управління праці та соціального захисту населення Хустської РДА № 1585 від 14 червня 2007 року ОСОБА_1 отримувала компенсаційні виплати по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку громадянкою ОСОБА_2 травня 1922 року народження за період з 04 червня 2002 року по 31 травня 2007 року.

Судом встановлено, що відповідачем до страхового стажу не було зараховано позивачу періоду здійснення догляду за особою похилого віку ОСОБА_2 за період з 04 червня 2002 року по 31 травня 2007 року у зв`язку із відсутністю висновку медичного закладу, яким встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Аналізуючи наведені вище норми, суд приходить до висновку, що у разі, до набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до січня 2004 року, якщо непрацююча особа здійснювала догляд за престарілим, який досяг 80-річного віку - час догляду повинен зараховуватись до стажу позивача на підставі встановлених обставин здійснення такого догляду та документів, які засвідчують вік престарілої особи.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 у справі № 348/919/17 дійшов до висновку, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Під час судового розгляду справи, судом були встановленні обставини, які підтверджують догляд позивача за особою, яка досягла 80-річного віку громадянкою ОСОБА_2 за період з 04 червня 2002 року по 31 травня 2007 року, тому відмова позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до його заяви є необґрунтованою та такою, що суперечить зазначеним нормам права.

Відповідно до статті 87 Закону України № 1788 ХІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 частини 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із статтею 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Визначаючи кількість позовних вимог за які справляється судовий збір необхідно зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з врахуванням спірних періодів роботи є пов`язаними між собою, відтак є однією вимогою немайнового характеру.

Враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок її бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи у колгоспі "Карпати" (СТОВ "Карпати"), а саме: з 17 серпня 1976 року по 13 січня 1986 року та з 22 листопада 1986 року по 02 серпня 1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи у Радгоспі "Іскра", а саме: з 16 липня 1986 року по 01 серпня 1986 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи по догляду за ОСОБА_2 , а саме: з 04 червня 2002 року по 31 грудня 2004 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з врахуванням вказаних періодів починаючи з часу набуття нею права на пенсію з 08 серпня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 01 грудня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 13 грудня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко