Справа № 160/9696/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9696/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 ( суддя першої інстанції Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/9696/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

зобов`язати Управління поліції охорони в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 16 календарних років служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом від 29.11.2019 № 137 о/с по Управлінню поліції охорони у Дніпропетровській області він був звільнений за власним бажанням з 29.11.2019 року. Однак, на час звільнення виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарних рік служби, що передбачена ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" здійснена не була, оскільки на переконання сторони відповідача особа, звільнена зі служби за власним бажанням без права на пенсію, не має права на отримання одноразової грошової допомоги. Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, тому звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року позов задоволено.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки поліцейським, які звільняються зі служби у поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премії установленні на день звільнення. Також вказується, що днем звільнення зі служби у поліції вважається день видання наказу про звільнення, або дата, зазначена у наказі про звільнення. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" чітко визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виходячи із роз`яснення вказаної статті, на думку представника відповідача, позивач не мав права на пенсію, а тому одноразова грошова допомога не виплачувалась.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 з 29.04.2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Наказом від 06.11.2015 року №110 позивач звільнений з органів внутрішніх справ.

Наказом від 07.11.2015 року № 1 позивач прийнятий на службу до Національної поліції України.

14.11.2019 року позивачем складено та подано рапорт, в якому останній просив звільнити його зі служби в Національній поліції за власним бажанням.

25.11.2019 року позивачем повторно складено та подано рапорт, в якому ОСОБА_1 просив про звільнення зі служби в Національній поліції згідно з раніше поданим рапортом від 14.11.2019 року.

Наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 29.11.2019 року № 137 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національної поліції України у запас Збройних сил за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) з 29.11.2019 року.

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 16 року 07 місяців 17 днів.

17.12.2019 року позивач звернувся до начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив надати відповідь щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Листом від 08.01.2020 року № П-12/43/23/01-2020 позивача повідомлено, що станом на дату звільнення зі служби в Національній поліції України позивач не досяг 45-річного віку та його вислуга років складає 16 років 07 місяців 17 днів. Таким чином, позивач не має право на виплату одноразової грошової допомоги на підставах, визначених статтею 9 Закону №2262-XII. Управління поліції охорони в Дніпропетровської області як орган державної влади й територіальний орган Національної поліції не має законних підстав та відповідного бюджетного фінансування для виплат позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивач звернувся до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з питання щодо порушеного права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25%.

Проте, листом від 05.03.2020 року Відділ з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпровському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, повідомив, що з метою всебічного розгляду звернення до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області було надіслано лист від 24.02.2020 року №192/4.1-3 щодо надання інформації та підтверджуючих документів стосовно питань, що викладені у зверненні. Станом на теперішній час відповіді не отримано.

Також зазначено, що питання щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції не виходять до компетенції Держпраці.

Позивач вважає, що не нарахування та невиплата одноразової грошової допомоги порушує його права та законні інтереси у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Як передбачено п.п. 4 ч. ст. 13 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII у складі поліції функціонують, у тому числі, поліція охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі ст. 102 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом від 09.04.1992 № 2262-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абз. 4 п. 10 Порядок № 393, за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведене положення п. 10 Порядку № 393 не пов`язує виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Разом з тим, відповідач у відповіді від 08.01.2020 № П-12/43/23/01-2020 (а.с.14) на заяву позивача від 23.12.2019 року як підставу для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення позивача зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби, належить особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом. Тобто, якщо вони звільнені зі служби з правом виходу на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII.

Щодо вказаної підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожен рік служби, суд зазначає, що системний аналіз наведених положень Закону № 2262-XII дає підстави для висновку, що ст. 9 Закону передбачено право для виплати одноразової грошової допомоги, таким категоріям осіб: особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу; іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.03.2015 справа № 21-80а15 та постанові Верховного Суду від 26.06.2019 справа № 821/3762/15-а.

Поряд із цим, обов`язковою підставою для отримання спірної допомоги для обох категорій осіб є: 1) звільнення їх із служби із підстав, що визначені як нормами ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-XII так і Кабінетом Міністрів України у Порядку № 393; 2) наявність вислуги 10 років і більше.

Як встановлено судом, відповідно до витягу з наказу начальника Управління поліції охорони у Дніпропетровській області з 29.11.2019 року позивача звільнено з Національної поліції України в запас за власним бажанням, вислуга в календарному обчисленні якого складає 16 років 07 місяців 17 днів (а.с.12).

Відтак, суд зазначає, що як формулювання підстави звільнення позивача так і здобута вислуга років дає йому право на отримання спірної виплати. Разом із цим, із урахуванням системного аналізу норм ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-XII суд дійшов висновку, що набуття права на пенсію згідно з Законом № 2262-XII не є обов`язковою підставою для нарахування та виплати допомоги позивачу, а тому не набуття позивачем права на пенсію не може нівелювати його право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції, що відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, є протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління поліції охорони у Чернігівській області нарахувати і виплатити позивачу не нараховану та не виплачену одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд зазначає таке.

Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських врегульовано Наказом МВС №260 від 06.04.2016, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (Наказ № 260)

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Наказу № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 розділу 1 Наказу № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, позовна вимога про зобов`язання Управління поліції охорони у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити позивачу не нараховану та не виплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни або скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315,316,321,325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 в адміністративній справі №160/9696/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва