Справа № 380/19213/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

13 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача від 29 листопада 2021 року про поновлення строку у справі № 380/19213/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 13855,02 грн.

Ухвалою судді від 10 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулася із позовною заявою встановлено в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

07 грудня 2021 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 29 листопада 2021 року про поновлення строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду позивач зазначає таке.

Наказом військової частини НОМЕР_1 № 42-РС від 25 березня 2021 року було припинено (розірвано) контракт з позивачем про проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу за підпунктом «а» у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 та 29 березня 2021 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Листом від 30 липня 2021 року військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, однак довідку про розмір компенсації надано не було. В подальшому, на вимогу позивача військова частина надала йому довідку № 55 від 31 серпня 2021 року, згідно якої сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно становить 13855,02 грн. Цю довідку позивач отримав у вересні 2021 року, з якої він і дізнався про розмір грошової компенсації, яку йому належить виплатити. Потім позивачу був необхідний час для підготування позову до суду про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, а це у свою чергу зайняло певний час для звернення до юриста з метою отримання допомоги з цього питання. Позивач стверджує, що вказані вище обставини зайняли тривалий час, через що він і пропустив строк звернення з цим позовом до суду.

Просить суд, визнати причини пропуску строку для подання адміністративного позову до суду про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно поважними та поновити цей строк.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд відзначає, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача, що стосуються стягнення з відповідача грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Оскільки виплата компенсації військовослужбовцям за неотримане речове майно є відносинами щодо проходження публічної служби, то під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають положення спеціальної норми, а саме частини 5 статті 122 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 380/6200/20.

При цьому суд враховує, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом, або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд відзначає, що сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Як слідує з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 29 березня 2021 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29 березня 2021 року.

Відомостей про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно зазначений наказ не містить.

У свою чергу, 09 липня 2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій просив надати йому повний розрахунок нарахованих (суму за кожною окремо виплатою), але не виплачених сум, зокрема, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, та здійснити їх виплату. Уразі відмови у виплаті просив надати мотивовану відповідь.

Листом від 30 липня 2021 року № 3264вих військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача на його заяву від 09 липня 2021 року про відсутність правових підстав для виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

З цим адміністративним позовом до суду позивач звернувся (здав на пошту для скерування в суд, що підтверджується конвертом) 11 жовтня 2021 року.

Таким чином, позивач пропустив встановлений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду.

Оцінюючи наведені позивачем у клопотанні від 29 листопада 2021 року причини поважності пропуску строку звернення до суду, суд враховує таке.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначив суд вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. З іншого боку, строк звернення до суду є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк звернення до суду суд може лише якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду позивач покликається на те, що довідку № 55 від 31 серпня 2021 року про вартість речового майна він отримав у вересні 2021 року. Саме з цієї довідки позивач дізнався про розмір грошової компенсації, яку йому належить виплатити. Потім позивачу був необхідний час для підготування позову до суду про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, а це у свою чергу зайняло певний час для звернення до юриста з метою отримання допомоги з цього питання.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що за змістом частини п`ятої статті 122 КАС України встановлений цією нормою місячний строк звернення особи з позовом до суду за захистом її прав, свобод та інтересів обчислюється (якщо не встановлено інше) з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В контексті викладеного, суд відзначає, що про порушення своїх прав на виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно позивач дізнався з листа військової частини НОМЕР_1 від 30 липня 2021 року № 3264вих, оскільки саме вказаним листом військова частина НОМЕР_1 фактично відмовила позивачу у проведенні її виплати згідно поданої ним заяви від 09 липня 2021 року.

З довідки ж № 55 від 31 серпня 2021 року про вартість речового майна позивач дізнався лише про суму належної йому компенсації, однак на час отримання цієї довідки позивач достеменно знав про порушення відповідачем свого права на виплату такої компенсації.

Тому саме з моменту отримання листа військової частини НОМЕР_1 від 30 липня 2021 року № 3264вих, а не довідки № 55 від 31 серпня 2021 року про вартість речового майна позивач повинен був вчиняти ті дії про які він зазначає у своєму клопотанні від 29 листопада 2021 року, а саме: звернення за правничою допомогою, підготування позовної заяви тощо.

Втім, такі дії позивач почав вчиняти вже тоді, коли строк звернення з цим позовом до суду був ним пропущений.

Жодних інших підстав, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду позивачем у клопотанні від 29 листопада 2021 року не зазначено.

Наведені ж позивачем у клопотанні від 29 листопада 2021 року про поновлення строку обставини не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, а є результатом суб`єктивних дій самого позивача.

Отже, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, який встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, ураховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а на обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач не навів жодних поважних причин його пропуску та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення із позовною заявою, суд дійшов висновку про наявність підстав повернення позовної заяви позивачу.

Пунктом другим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Суд встановив, що при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 0.0..1 від 11 жовтня 2021 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачеві належить повернути сплачений ним за подання цього позову судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 122, 123, 169, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Визнати неповажними причини пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду, які зазначені у клопотанні від 29 листопада 2021 року про поновлення строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 11 жовтня 2021 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.