Справа № 320/6795/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6795/20 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Головного управління ДПС у Київській області, начальника Києво-Святошинського управління Головного управління ДПС у Київській області Берегового Сергія Анатолійовича про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» (далі - ТОВ «Аніка», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області, відповідач-1), начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Берегового С.А. (далі - відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати підписане ОСОБА_1 на бланку Головного управління ДПС у Київській області рішення (лист) від 16.01.2020 вих. №1512/10/10-36-54-08;

- визнати незаконною з 21.01.2020 бездіяльність ГУ ДПС у Київській області, яка полягає у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненням до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка";

- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області внести до баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, інформацію з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка";

- визнати незаконними дії начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Берегового С.А., які полягають у підписанні ним листа ГУ ДПС у Київській області від 16.01.2020 вих.№1512/10/10- 36-54-08.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно та за відсутності законних підстав відмовив у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року, яка була подана з дотриманням усіх вимог, установлених Податковим кодексом України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2021 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною з 21.01.2020 бездіяльність ГУ ДПС у Київській області, яка полягала у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Аніка»;

- зобов`язано ГУ ДПС у Київській області внести до баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем інформацію з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Аніка».

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що вимогами чинного податкового законодавства прямо встановлено обов`язок платника податків подавати податкову звітність з податку на додану вартість лише в електронній формі.

Ураховуючи те, що позивачем не було дотримано вимог щодо подачі податкової звітності виключно в електронній формі, оскаржувані дії відповідача є правомірними.

Поряд з цим, судом першої інстанції не враховано, що станом на момент подачі вказаної декларації позивач не мав статусу платника податку на додану вартість у зв`язку із прийняттям 16.12.2016 №299 рішення про анулювання реєстрації позивача як платника вказаного податку.

Також відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції практики Верховного Суду щодо аналогічних правовідносин, викладеної в постанові від 23.010.2020, справа №810/5264/15.

Крім того, Головним управлінням ДПС у Київській області заявлено клопотання про здійснення процесуального правонаступництва відповідача у справі.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 893 (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі Головне управління ДПС у Київській області).

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи згідно з переліком (додаток до цього наказу), серед яких Головне управління ДПС у Київській області.

Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 №755 розпочато з 1 січня 2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови №893.

Враховуючи викладене, колегія суддів допускає процесуальну заміну відповідача відповідно до частини 1 статті 52 КАС України з Головного управління ДПС у Київській області () на Головне управління ДПС у Київській області ().

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Аніка» (ідентифікаційний код 33077997, місцезнаходження: 08152, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка, вул. Територія Технікуму, буд.16) зареєстровано в якості юридичної особи 30.07.2004, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

21 листопада 2005 року позивачу видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №13854392.

15 січня 2020 року позивачем подано до Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління Головного управління ДПС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року разом з додатками № 2, 3, 4, 5 та доповненням до податкової декларації з податку на додану вартість вих.№13/01-20 від 15.01.2020.

На вказаній податковій звітності контролюючим органом було поставлено штамп із відміткою Отримано з попередженням про можливість відмови у прийнятті.

Головне управління ДПС у Київській області листом від 16.01.2020 №1512/10/10-36-54-08 за підписом начальника Києво-Святошинського управління Головного управління ДПС у Київській області Берегового Сергія повідомило позивачу, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Аніка" не є платником ПДВ з 16.12.2018.

У вказаному листі відповідач зазначив, що позивач не має обов`язку подавати податкову декларацію з ПДВ за грудень 2019 року згідно п.184.6 ст.184 ПК України.

Уважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статус позивача як платника податку на додану вартість був відновлений на підставі рішення суду, яким скасовано рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, а тому у відповідача були відсутні підстав для відмови у прийнятті, поданої позивачем декларації.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

За змістом підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктами 48.1-48.2 статті 48 ПК України визнаено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

У відповідності до пункту 48.7 статті 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 ПК України.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Положеннями статті 49.4 ПК України установлено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Аналіз положень статті 49 ПК України дає підстави для висновку, що контролюючий орган у разі подання платником податків податкової декларації з ПДВ зобов`язаний, у встановлений законом строк вирішити питання щодо прийняття чи відмову прийнятті такої декларації із зазначенням відповідних мотивів прийнятого ним рішення.

Як установлено судом першої інстанції 15.01.2020 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року разом з додатками № 2, 3, 4, 5 та доповненням до податкової декларації з податку на додану вартість вих.№13/01-20 від 15.01.2020.

16 січня 2020 року відповідач направив до позивача лист, у якому зазначив, що про відсутність у позивача обов`язку подавати декларації з податку на додану вартість, у зв`язку із тим, що реєстрація ТОВ «Аніка» як платника цього податку анульована на підставі рішення від 16.12.2016 №299.

Отже, свою бездіяльність щодо неприйняття чи прийняття податкової декларації позивача за грудень 2019 року, відповідач обґрунтовував тим, що позивач на момент подачі вказаної декларації не зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 184.5 статті 184 ПК України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

Пунктом 184.6. цієї ж статті передбачено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Сторонами не заперечується та обставина, що 16.12.2016 позивачу анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних (пункт 184.5 статті 184 ПК України).

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (пункт 184.6 статті 184 ПК України).

Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації. (пункт 184.10 статті 184 ПК України)

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018, що набрало законної сили 14.09.2018 у справі № 810/2420/17, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка".

Так, відповідно до норм Податкового кодексу, роз`яснень Державної податкової служби України та практики Верховного Суду по аналогічним спорам встановлено, що якщо у подальшому за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації особи як платника ПДВ, то на підставі такого рішення суду відбувається включення такої особи до Реєстру платників ПДВ. При цьому дата реєстрації такої особи як платника ПДВ не змінюється.

Дані обставини вказують на те, що оскільки рішення про анулювання реєстрації ТОВ "Аніка" платником ПДВ є неправомірним з моменту його прийняття, породжені ним юридичні наслідки є нікчемними, а тому товариство відновило реєстрацію платника ПДВ, та як, наслідок, право подавати податкову звітність.

А тому, на момент подання позивачем спірної декларації до відповідача, останній мав обов`язок щодо її отримання та вирішення питання про прийняття чи відмову у її прийнятті.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №320/6849/18

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягала у не прийнятті рішення про прийняття чи відмову у прийнятті, поданої позивачем декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року є протиправною.

З огляду на зазначене, колегія суддів уважає, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Київській області щодо не вирішення питання про прийняття чи відмову у прийнятті, поданої ТОВ "Аніка" податкової декларації грудень 2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття цієї декларації.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

У своїх процесуальних заявах по суті спору відповідач-1, вказує, що податкова декларація ТОВ Аніка за грудень 2019 року не відповідає вимогам статті 49 ПК України, оскільки подана в паперовій формі, у той час як податкова звітність з податку на додану вартість повинна подаватися до контролюючого органу усіма платниками цього податку лише в електронній формі.

Водночас колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є саме вирішення питання правомірності бездіяльності відповідача щодо не прийняття, відповідно до норм ПК України рішення про відмову у прийнятті декларації чи її прийнятті.

Разом з тим, зі спірних правовідносин, що склалися у цій справі вбачається, що відповідачем-1, як контролюючим органом не реалізовано надані йому повноваження щодо перевірки поданої ТОВ Аніка податкової звітності з ПДВ за грудень 2019 року на відповідність саме вимогам статті 49 ПК України

Тобто, ГУ ДПС у Київській області не вирішував питання відповідності чи не відповідності поданої позивачем спірної декларації вимога ПК України та приймав рішення про відмову чи її прийняття.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на дискреційні повноваження Головного управління ДПС у Київській області, як суб`єкта владних повноважень, суд зазначає, що, за будь-яких умов, суд при вирішенні спору не має права підмінювати собою владні управлінські функції цього органу.

Отже, оцінка питань способу і форми подання декларації є передчасною та знаходиться за межами питань, наведених у листі Головного управління ДПС у Київській області (Києво Святошинське управління) від 16.01.2020 №1512/10/10-36-54-08, який і слугував підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/5496/18.

Таким чином, ураховуючи те, що контролюючим органом не надавалася оцінка відповідності податкової декларації з податку на додану вартість вимогам статті 49 ПК України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Київській області, яка полягає у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненням до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" та зобов`язання відповідача вчинити ці дії є передчасними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.

За таких обставин, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд першої інстанції під час розгляду цієї справи вказаного дотримався не в повній мірі, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Ураховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Головного управління ДПС у Київській області () на Головне управління ДПС у Київській області ().

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка полягає у не вирішення питання про прийняття чи відмову у прийнятті, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненнями до неї.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області повторно розглянути питання щодо прийняття та реєстрації поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2019 року з додатками та доповненнями до неї.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» (08152, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Території технікуму, 16, ) судові витрати із сплати судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко