Справа № 140/11202/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/11202/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області), в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи з 25.05.1984 по 01.11.1985 на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, пізніше середнього професійно-технічного училища №10, з 02.11.1985 по 09.12.1987, з 08.01.1990 по 01.06.1993 на посаді методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 02.06.1993 по 06.09.1993 на посаді методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів та період строкової військової служби у складі Радянської Армії СРСР з 14.12.1987 по 16.12.1989 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком, яка призначена з 02.01.2020 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) з дати досягнення пенсійного віку (60 років). Зазначає, що загальний страховий стаж (на дату призначення пенсії за віком) становить 40 років 09 місяців 02 дні.

15.03.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з відповідною заявою щодо нарахування грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, у якій просив вказати причини невиплати йому даної допомоги станом на день її призначення та надати інформацію про періоди його роботи, які дають право на призначення і виплату грошової допомоги.

В листі від 08.04.2021 №2874-2215/Щ-02/8-0300/21 відповідач зазначив, що в ході розгляду звернення встановлено, що при поданні заяви 21.02.2020 позивачем не було зазначено пункту щодо призначення згаданої грошової допомоги. Одночасно зазначено, що на дату призначення пенсії за віком до спеціального стажу можливо було зарахувати періоди роботи на посадах викладача, завідуючого денним відділенням та директора Луцького комерційного технікуму, який в процесі реорганізації змінив назву на Відокремлений структурний підрозділ «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки» з 07.09.1993 до дати звернення за призначенням пенсії за віком, загальна тривалість яких складає 26 років 3 місяці 25 днів, а тому на день досягнення пенсійного віку у позивача не нараховувалось 35 років страхового стажу в закладах освіти на відповідних посадах. Для проведення виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не було підстав.

28.05.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних його пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV та просив зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, наступні періоди роботи, згідно його трудової книжки колгоспника №311, яка заповнена 21.06.1978: з 25.05.1984 (затверджений секретарем комітету комсомолу Луцького технічного училища №2) по 01.11.1985 (звільнений з посади секретаря комітету комсомолу середнього професійно-технічного училища №10 у зв`язку з переходом на роботу по спеціальності (по переводу); з 01.11.1985 (призначений на посаду методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів по переводу) по 09.12.1987 (звільнений з посади методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів у зв`язку з призовом на дійсну військову службу); з 14.12.1987 по 16.12.1989 проходив строкову службу в рядах Радянської Армії; з 08.01.1990 (призначений на посаду методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів) по 01.06.1993 (звільнений з посади методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів у зв`язку з ліквідацією установи 31.06.1993 року ст.40 п.1 КЗпП України); з 01.06.1993 (призначений на посаду методиста відділу проблем управління і методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів порядком переводу за контрактом по 01 червня 1994 року) по 06.09.1993 (звільнений з посади методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи по переводу на посаду викладача історії Луцького комерційного технікуму).

Проте у відповідь позивач отримав лист від 14.06.2021 №5112-4969/Щ-02/8-0300/21 про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки для зарахування до спеціального стажу періодів з 25.05.1984 по 01.11.1985 - секретарем комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, з 01.11.1985 по 09.12.1987 - методистом кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 08.01.1990 по 06.09.1993 - методистом відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту, немає підстав, так як посади секретаря і методиста у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років.

Позивач обчислення відповідачем його страхового стажу для призначення грошової допомоги вважає неправомірним та з ним не погоджується, а відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV вважає протиправною та такою, що грубо порушує його законні права та інтереси.

В підтвердження своїх доводів зазначає, що законодавством передбачалось включення такого періоду роботи до спеціального стажу педагогічного працівника та за правилами постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, якою керується відповідач, період роботи з 25.05.1984 по 01.11.1985 на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, яке пізніше перейменоване у середнє професійно-технічне училище №10, підлягає зарахуванню до такого стажу; посада «методиста» відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909; період проходження військової служби з 14.12.1987 по 16.12.1989 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки як на час призову, так і після проходження служби позивач працював на посаді педагогічного працівника.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.43).

Відповідач у відзиві на адміністративний позов (а.с.46-48) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що в розділі «1. Освіта» Переліку передбачено роботу у Вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Крім того, інститут не відноситься до Вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, як це зазначено в Переліку. Отже, зарахувати вищевказані періоди роботи до спеціального стажу, який дає право на проведення виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, немає правових підстав.

Щодо не зарахування до спеціального стажу періоду проходження строкової військової служби з 14.12.1987 по 16.12.1989 зазначає, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Також зазначає, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу: - по перше пенсія за вислугу років не є різновидом пенсії за віком на пільгових умовах. Це є два різних види пенсії, які призначаються на різних умовах, за різних підстав та на підставі різних норм права; - по друге на момент призову на строкову військову службу позивач не працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому підстави для зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження строкової служби немає.

Враховуючи викладене, вказує, що на день досягнення пенсійного віку у позивача відсутній необхідний стаж роботи (35 років) в закладах освіти на відповідних посадах, у зв`язку із чим відсутні підстави для проведення виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки пенсія за віком йому призначена з 02.01.2020 року, за виплатою грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 вперше звернувся лише в березні 2021 року, направивши відповідачу звернення. З моменту призначення пенсії позивач мав реальну можливість та повинен був дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та з 02.01.2020 отримує пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.49-79).

15.03.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою, в якій просив вказати причину невиплати йому грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії за віком з врахуванням його стажу роботи по спеціальності, який дає право на виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, а також вказати, який стаж віднесено до стажу, що дає право йому на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії (а.с.37-38).

У листі від 08.04.2021 №2874-2215/Щ-02/8-0300/21 відповідач зазначив, що на день досягнення пенсійного віку у позивача не нараховувалось 35 років страхового стажу в закладах освіти на відповідних посадах. Для проведення виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не було підстав (а.с.39).

28.05.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних його пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV та просив зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, наступні періоди роботи: з 25.05.1984 (затверджений секретарем комітету комсомолу Луцького технічного училища №2) по 01.11.1985 (звільнений від посади секретаря комітету комсомолу середнього професійно-технічного училища №10 у зв`язку з переходом на роботу по спеціальності (по переводу); з 01.11.1985 (призначений на посаду методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів по переводу) по 09.12.1987 (звільнений з посади методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів у зв`язку з призовом на дійсну військову службу); з 14.12.1987 по 16.12.1989 проходив строкову службу в рядах Радянської Армії; з 08.01.1990 (призначений на посаду методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів) по 01.06.1993 (звільнений з посади методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів у зв`язку з ліквідацією установи 31.06.1993 року); з 01.06.1993 (призначений на посаду методиста відділу проблем управління і методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів порядком переводу за контрактом по 06.09.1993 (звільнений з посади методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи по переводу на посаду викладача історії Луцького комерційного технікуму) (а.с.40).

Відповідач листом від 14.06.2021 №5112-4969/Щ-02/8-0300/21 відмовив у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки для зарахування до спеціального стажу періодів з 25.05.1984 по 01.11.1985 - секретарем комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, з 01.11.1985 по 09.12.1987 - методистом кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 08.01.1990 по 06.09.1993 - методистом відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту, немає підстав, так як посади секретаря і методиста у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років. На день досягнення пенсійного віку у позивача не нараховувалось 35 років страхового стажу в закладах освіти на відповідних посадах. Для проведення виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не було підстав (а.с.41)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу, зокрема, 35 років для чоловіків; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, слугувала відсутність у нього необхідного страхового стажу роботи на посадах в закладах та установах освіти державної або комунальної форми власності, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому відповідачем не враховано до даного стажу періоди роботи позивача з 25.05.1984 по 01.11.1985 на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, з 01.11.1985 по 09.12.1987 - методистом кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 08.01.1990 по 06.09.1993 - методистом відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту, а також службу в армії з 14.12.1987 по 16.12.1989.

Вирішуючи питання правомірності дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, суд зазначає наступне.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909) встановлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідно до Переліку №909 до посад у Вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено такі посади: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому у пункті 3 примітки до постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

З трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 від 21.06.1978 №311, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.19-22), слідує, зокрема, що з 25.05.1984 по 01.11.1985 позивач працював на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2; 01.11.1985 по 09.12.1987, з 08.01.1990 по 01.06.1993 - методистом кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 02.06.1993 по 06.09.1993 - методистом відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту. При цьому в період з 14.12.1987 по 16.12.1989 позивач проходив строкову службу в рядах Радянської Армії.

У період до 1992 року діяли Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року №135 (далі Перелік), та Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 (далі Положення №1397).

Відповідно до підпунктів «а», «д» пункту 1, пункту 4 Положення №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, крім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується виборна та інша відповідальна робота в партійних і комсомольських органах; методична, науково-методична та навчально-методична робота у школах та середніх спеціальних навчальних закладах, навчальних, педагогічних, навчально-методичних, методичних та науково-методичних кабінетах, станціях та бюро, якщо не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії відповідно до цієї постанови, припадає на роботу в установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на цю пенсію.

Таким чином, чинними нормами законодавства на момент роботи позивача на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2 (з 25.05.1984 по 01.11.1985) та методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів (з 01.11.1985 по 09.12.1987, з 08.01.1990 по 31.12.1991) було передбачено, що такий період його роботи, що становить 4 роки 1 місяць 3 дні, зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки не перевищує 2/3 стажу, визначеного відповідачем (26 років 3 місяці 25 днів).

Крім того, згідно зі статтею 28 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача на посаді методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту, а саме - до 06.09.1993 (далі - Закон 1060-ХІІ), в Українській РСР встановлюється єдина структура системи освіти, що включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; професійну освіту; вищу освіту; післядипломну підготовку (стажування, клінічна ординатура тощо); аспірантуру; докторантуру; підвищення кваліфікації, перепідготовку кадрів; позашкільне навчання і виховання; самоосвіту.

Статтею 17 Закону 1060-ХІІ передбачено, що наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють вищі навчальні заклади, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, інститути підвищення кваліфікації, інші науково-методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, організаціями, творчими спілками, асоціаціями, товариствами.

Пунктом 25 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII (далі - Закон №2145-VIII) визначено, що система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №2145-VIII наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, Національна академія наук України, національні галузеві академії наук України, органи із забезпечення якості освіти, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади освіти, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, заклади освіти, інші науково-методичні та методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, творчими спілками, асоціаціями, товариствами, громадськими об`єднаннями, у тому числі фаховими організаціями (професійними асоціаціями), об`єднаннями роботодавців, незалежними установами оцінювання та забезпечення якості освіти.

Разом із цим, відповідно до частин першої та другої статті 60 Закону №2145-VIII робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором. Робочий час науково-педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, наукової, організаційної роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено посади директора (завідувача) навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, їх заступників з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи, завідувача навчально-методичного кабінету (лабораторії), а також посади методиста та вихователя-методиста.

Отже, посада методиста віднесена до посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17, яка полягає в наступному.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка була ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З огляду на наведене, враховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення педагогічних працівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що педагогічні працівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Виходячи з наведеного, педагогічний працівник (в тому числі, методист) є працівником освіти, а тому стаж роботи ОСОБА_1 з 02.11.1985 по 09.12.1987, з 08.01.1990 по 01.06.1993 на посаді методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 02.06.1993 по 06.09.1993 на посаді методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту повинен зараховуватися до спеціального стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком №909.

Щодо періоду проходження строкової військової служби у складі Радянської Армії СРСР з 14.12.1987 по 16.12.1989, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто, відповідно до змісту наведеної законодавчої норми обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а.

Судом встановлено, що на момент призову позивач працював на посаді методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відтак період проходження строкової військової служби з 14.12.1987 по 16.12.1989 (військовий квиток НОМЕР_1 ) також повинен зараховуватись до спеціального стажу.

Таким чином, оскільки відповідач безпідставно не зарахував до спеціального стажу ОСОБА_1 спірні періоди його роботи та період військової служби, що сукупно становить 9 років 2 місяці 19 днів, та враховуючи, що відповідачем не оспорюється спеціальний стаж позивача 26 років 3 місяці 25 днів, то сукупно спеціальний стаж останнього становить більше 35 років, який дає право на отримання грошової допомоги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд до уваги не бере, оскільки позов подано в межах шестимісячного строку після отримання відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо незарахування до спеціального стажу спірних періодів роботи позивача та, як наслідок, невиплати йому грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи: з 25.05.1984 року по 01.11.1985 року на посаді секретаря комітету комсомолу Луцького технічного училища №2, з 02.11.1985 року по 09,12.1987 року, з 08.01.1990 року по 01.06.1993 року на посаді методиста кабінету курсової перепідготовки і школознавства Волинського обласного інституту удосконалення вчителів, з 02.06.1993 року по 06.09,1993 року на посаді методиста відділу з проблем управління шкіл та методичної роботи Волинського обласного навчально-методичного інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів та період строкової військової служби у складі Радянської Армії СРСР з 14.12.1987 року по 16.12.1989 року до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 908 грн 00 коп (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45000, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій