Справа № 320/1206/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1206/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Київській області щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 та застосування до нього такого дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 672 від 25.11.2020 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників області ГУНП в Київській області» в частині застосування відносно позивача - слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №350 від 24.12.2020 р. «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області;

- поновити ОСОБА_1 з 24.12.2020 р. на посаді слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2020 р. по день винесення судового рішення.

Позов мотивовано протиправністю прийняття оскаржуваних наказів з огляду на відсутність беззаперечних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку та за наявності лише порушеного кримінального провадження, в якому не ухвалено обвинувального вироку відносно позивача, чим порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Натомість, сторона відповідача зазначила про те, що під час службового розслідування по факту надходження інформації щодо затримання слідчого СВ Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0002095 від 15.10.2020, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, встановлено, що факт причетності ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, а саме, до одержання службовою особою неправомірної вигоди. Також, зазначено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що останній скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, а саме не повідомив керівництво про отримання від сторонньої особи пропозицій та позапроцесуальних зв`язків зі стороною кримінального провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Київській області щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 та застосування до нього такого дисциплінарного стягнення.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 672 від 25.11.2020 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників області ГУНП в Київській області» в частині застосування відносно слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 350 від 24.12.2020 р. «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області;

Поновлено ОСОБА_1 з 24.12.2020 р. на посаді слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25.12.2020 р. по день винесення судового рішення, без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.12.2021.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

01.12.2021 у судовому засіданні було оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив з 15.08.2014 р. службу в органах Національної поліції України.

Відповідно до наказу начальника Головного управління національної поліції в Київській області від 27.09.2019 р. №504 о/с, ОСОБА_1 перебував на посаді слідчого слідчого відділення Бучанського відділення поліції ГУНП в Київській області.

Відповідно до інформаційної довідки начальника Головного управління Національної поліції в Київській області полковника поліції К. Адрєєва «Про отримання неправомірної вигоди окремими працівниками Броварського ВП ГУНП в Київській області» від 19.10.2020 до Головного управління з Броварського ВП ГУ надійшла інформація про затримання оперуповноважених відділу кримінальної поліції Броварського ВП ГУ НП в Київській області, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області - полковника поліції К. Адрєєва від 20.10.2020 № 1730 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни керівництвом та окремими правниками Ірпінського ВП ГУНП в Київській області та відсторонено від виконання службових обов`язків слідчого слідчого відділення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

За наслідками проведеного службового розслідування, начальником Головного управління Національної поліції в Київській області - полковником поліції К. Андрєєвим затверджено 19.11.2020 висновок службового розслідування. У даному висновку вказано: «За порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 11, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337- VIII, статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року №100, положення про органи досудового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 №570, які виразились у не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву Ірпінського ВП ГУНП в Київській області про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві та ганьбить звання слідчого, перешкоджанні проведенню службового розслідування, слідчого слідчого відділення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнити зі служби в поліції.»

Наказом ГУНП в Київській області від 25.11.2020 р. №672 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Київській області від 24.12.2020 р. №350 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Вважаючи протиправними накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що встановлені під час службового розслідування факти щодо затримання позивача за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок отримання неправомірної вигоди, які ґрунтуються лише на вивченні підозри, врученій позивачу, без належних та достовірних доказів фіксування отримання позивачем неправомірної вигоди, не підтверджують вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні наведених у висновку службового розслідування норм правових актів. Висновком службового розслідування не встановлено дій чи бездіяльності позивача, які б свідчили про невиконання ним вимог Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки поліцейських, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події. ГУ НП в Київській області у своєму висновку за результатами службового розслідування відтворило виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, також зазначило, що позивач отримав неправомірну вигоду, що дало органам досудового розслідування підстави допускати, що позивач вчинив кримінальне правопорушення та надати йому правову кваліфікацію. За висновками суду першої інстанції, складу жодного дисциплінарного проступку, визначеного Дисциплінарним статутом, Правилами етики висновком службового розслідування в діях позивача не встановлено. При розгляді даної адміністративної справи будь-яких інших порушень дисципліни, ніж тих, які розслідуються в рамках кримінального провадження стосовно позивача, встановлено не було. Повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доказаний факт не можна.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже, у даному випадку, результати кримінального провадження щодо позивача не мають зв`язку з можливістю його звільнення з посади за вчинення дисциплінарного проступку, який вчинив позивач, що виразилось у не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві та ганьбить звання слідчого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII).

Відповідно до положень статті 19 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (частина перша).

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (частина друга).

Згідно норм частини першої статті 8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ч. 3 ст. статті 11 Закону № 580-VIII, рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

За змістом частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (пункт 1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2); поважати і не порушувати прав і свобод людини (пункт 3).

У силу норм частини першої статті 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 6 частини третьої).

Статтею 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша).

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (частина третя).

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, зокрема, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина друга) Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя). Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина четверта). У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів (частина п`ята). Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята).

Так, наказом Міністерства внутрішні справ України від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», зареєстровано в міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських пунктом 1 розділу ІІ яких встановлено, зокрема, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено, зокрема, знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку.

Згідно пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Тож, з наведеного слідує, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, ступеня вини особи. Питання про наявність підстав для накладення на особу рядового і начальницького складу дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади слугували висновки про порушення позивачем вимог Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, які виразились у не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву Ірпінського ВП ГУНП в Київській області про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві та ганьбить звання слідчого, перешкоджанні проведенню службового розслідування, слідчого слідчого відділення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області - полковника поліції К. Адрєєва від 20.10.2020 № 1730 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни керівництвом та окремими правниками Ірпінського ВП ГУНП в Київській області та відсторонено від виконання службових обов`язків слідчого слідчого відділення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Висновок службового розслідування затверджено 19.11.2020, тобто, в межах місячного строку з дня його призначення керівником.

Так, службовим розслідуванням було досліджено, що 17.09.2020 р. о 03.11 зі спецлінії « 102» до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що того ж дня у зазначений час за адресою: АДРЕСА_1 працівниками управління поліції охорони під час патрулювання було виявлено двох невідомих осіб на мопеді, які здійснили крадіжку з магазину. Одного з осіб було затримано, а інший втік на вказаному транспортному засобі.

Вказана подія зареєстрована до ІТС 1ПНП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області за № 27418 від 17.09.2020.

17.09.2020 відомості за вказаним фактом було внесено до ЄРДР за № 0002136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а досудове розслідування заступником начальника відділення поліції - начальником СВ Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області доручено ОСОБА_1 .

Надалі, як слідує з матеріалів кримінального провадження, внесеного 15.10.2020 до ЄРДР за №0002095, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_1 розпочав вимагати у громадянина ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США за направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 17.09.2020 до ЄРДР за № 0002136, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України з обвинуваченням, не пов`язаним з позбавленням волі.

16.10.2020 ОСОБА_1 одержав першу частину неправомірної вигоди у розмірі 400 (чотириста) доларів США. 19.10.2020 неподалік приміщення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 затримано під час одержання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 3600 доларів США. 19.10.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та затримано його у порядку ст.208 КПК України.

21.10.2020, на підставі ухвали (справа №752/20331/20, провадження № 1-кс/752/8298/20) слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва Плахотнюк К.Г., стосовно ОСОБА_1 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . у нічний час доби з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. Окрім того, ОСОБА_1 , на підставі ухвали вище вказаного судді, відсторонено від посади слідчого слідчого відділення Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області. Під час вищезазначеної події, ОСОБА_1 перебував на службі, у цивільному одязі, без вогнепальної. Досудове розслідування триває.

Зі змісту письмових пояснень від жовтня 2020 року вбачається, що на підставі статті 63 Конституції України, позивач відмовився надавати письмові пояснення на даний час.

Під час судового розгляду справи позивач та його представник наголосили, що фактично ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення саме в день його опитування, проте не відмовлявся надавати пояснення взагалі.

Водночас, під час розгляду апеляційної скарги сторона позивача зазначила що не зверталась ні до керівництва, ні до дисциплінарної комісії з проханням надати можливість та врахувати пояснення позивача по суті дисциплінарного провадження, тобто, позивач не реалізував надані законодавством права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування щодо надання пояснень.

Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

З матеріалів справи слідує, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування не за фактом отримання неправомірної винагороди, а за вчинення дій, які виразились у не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву Ірпінського ВП ГУНП в Київській області про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою, вчиненні вчинку, який призвів до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві та ганьбить звання слідчого.

Так, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, текст якої наведено у ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», вбачається, що особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Отже, колегія суддів зазначає, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не повинно досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а має надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Водночас, колегія суддів зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за вчинення проступку, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження і набрання законної сили вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи відповідних негативних наслідків, у разі встановлення під час службового розслідування відповідних обставин здійснення особою дисциплінарного проступку, який несумісний з продовженням служби у поліції.

Доводи представника позивача, з приводу того, що такий вид стягнення, як звільнення зі служби може застосовуватись у тому випадку, коли буде доведена вина особи у вчиненні кримінального правопорушення є безпідставним, оскільки підставами для проведення службового розслідування можуть бути не тільки скоєння особою кримінального правопорушення, але і вчинення особою інших діянь, які порушують службову дисципліну, а також події, які сталися за участю таких осіб і можуть викликати суспільний резонанс. На переконання суду, відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні не може бути підставою для не проведення службової перевірки.

Окрім цього, колегія суддів наголошує на тому, що під час розгляду апеляційної скарги, не досліджувалось питання наявності чи відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, надавалась виключно оцінка наявності дисциплінарного проступку у його діях.

Слід окреслити, що у ході проведення службового розслідування також встановлено, що ОСОБА_1 , у порушення вимог статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», після вказаної події (отримання пропозиції неправомірної вигоди/ пропозиції спілкування у поза процесуальний спосіб), будь-яких заходів з метою повідомлення про надання йому неправомірної вигоди не вжив.

Відповідно до ч. 1 статті 24 Закону України « Про запобігання корупції», особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, ОСОБА_1 будучи працівником поліції, заходів щодо припинення вчинення правопорушення не вжив, найближчий орган поліції чи своє керівництво про факт можливого надання неправомірної вигоди не повідомив та від домовленості не відмовився, що призвело до значного резонансу у засобах масової інформації (публікація у мережі «Інтернет» на офіційному сайті Державного бюро розслідувань від 19.10.2020), що спричинило значного зниження авторитету поліції серед населення. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Таким чином, наведеним, у сукупності, спростовуються висновки суду першої інстанції, що стали підставою для скасування наказу про звільнення позивача, з огляду на що, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Тож, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та зумовлюють скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 06.12.2021.