Справа № 640/844/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/844/21 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І..

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «МЕГА», Головного управління Державної податкової служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «МЕГА» до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (далі - ТОВ "Телеканал "Мега") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 14 грудня 2020 року № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14 грудня 2020 року № 57436-13, зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві привести інтегровану картку платника за податком на додану вартість ТОВ "Телеканал "Мега";

- визнати протиправним списання грошових коштів з електронного рахунку ТОВ "Телеканал "Мега" в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 1 983 717,00 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення з державного бюджету України на інтегровану картку платника податку ПДВ ТОВ "Телеканал "Мега" грошових коштів у розмірі 1 983 717,00 грн як надміру сплачених сум грошових коштів та подати даний висновок до відповідного органу державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем під час перебування позивача в судовій процедурі банкрутства здійснено списання грошових коштів з рахунку останнього в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення кредиторських вимог, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, чим порушено ч.15 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, відповідачем сформовано податкову вимогу від 14 грудня 2020 року № 57436-13, якою заявлено до сплати суму боргу, що в силу положень ч.4 статті 7, частини четвертої статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є погашеними. За вказаних обставин спірні рішення податкового органу підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року даний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року стосовно висновку про те, що вказана заборгованість є поточною, вказавши, що вказана заборгованість є конкурсною та погашеною з підстав, зазначених в цій апеляційний скарзі; в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку з тим, що у позивача відсутній податковий борг, відповідач незаконно виніс протиправні податкову вимогу та рішення про опис майна.

З податкової вимоги неможливо чітко зрозуміти факт і підстави виникнення грошового зобов`язання. Позивач припускає, що начебто «податковий борг» виник на підставі поданої ним декларації з податку на додану вартість за звітний період - вересень 2018 року.

Згідно вказаної податкової декларації платником податку ТОВ «Телеканал «Мега» визначено зобов`язання з ПДВ в сумі 3 058 731,00 гри., яке виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство позивача та належать саме до конкурсних вимог.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неповно дослідив докази по даній справі, що призвело до неповного з`ясування обставин та постановлення рішення, яке суперечить вимогам норм права з огляду на наступне.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ МЕГА» на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом у розмірі 1 054 980,60 грн., а саме з податку на додану вартість. Вказана заборгованість виникла на підставі самостійно поданої податкової звітності, а саме податкових декларацій від 15 липня 2020 року № , від 14 серпня 2020 року № , від 16 вересня 2020 року № , від 19 жовтня 2020 року № , від 16 листопада 2020 року № , від 17 грудня 2020 року № .

Оскільки податкова вимога не є підставою для нарахування грошового зобов`язання, відображення його в інтегрованій картці платника, та набуття ним статусу "податкового боргу", скасування податкової вимоги не призводить до коригування показників в інтегрованій картці платника шляхом виключення даних про податковий борг. Податкова вимога не є підставою виникнення податкового зобов`язання у платника податків, а лише повідомляє платника про наявність податкового боргу та носить інформаційний характер.

Тому податкова вимога від 14 грудня 2020 року № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14 грудня 2020 року № 57436-13 є правомірними і не підлягають скасуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі № 910/11932/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 28-32).

22 жовтня 2018 року ТОВ "Телеканал "Мега" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, у якій останнім визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3058731,00 грн (а.с. 22).

Згідно витягу з інтегрованої картки платника з системи електронного адміністрування податку на додану вартість 30 жовтня 2018 року з електронного рахунку позивача контролюючим органом списано 1983699,00 грн (а.с. 21).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 березня 2019 року у справі № 910/11932/18 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Телеканал "Мега" (а.с. 33-58).

Відповідно до ухвали суду від 29 липня 2019 року затверджено мирову угоду від 26 березня 2019 року, укладену між ТОВ "Телеканал "Мега" та кредиторами останнього; закрито провадження у справі № 910/11932/18 на підставі пункту 5 частини 1 статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 59-69).

14 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу № 57436-13 на суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 1054980,60 грн (а.с. 18).

Одночасно з вимогою відповідачем прийнято рішення № 57436-13 про опис майна у податкову заставу (а.с. 19).

Не погоджуючись з даними рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення коштів з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Проте, відповідачем не надано відповідного рішення суду про стягнення з позивача суми податкового зобов`язання, визначеного останнім у декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, з огляду на що відсутні правові підстави для списання грошових коштів з електронного рахунку ТОВ "Телеканал "Мега" в системі електронного адміністрування ПДВ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п. 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно п. 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, передумовою формування та направлення податкової вимоги є наявність у платника податкового боргу.

Так, відповідач стверджує, що податковий борг виник у позивача внаслідок несплати ним сум податкового зобов`язання, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 15 липня 2020 року № 8, від 14 серпня 2020 року № , від 16 вересня 2020 року № , від 19 жовтня 2020 року № , від 16 листопада 2020 року № .

Як з`ясовано судом першої інстанції, 15 липня 2020 року ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 441048,00 грн (а.с. 94-95).

Згідно платіжного доручення від 21 липня 2020 року № 96 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 441048,00 грн суму податку на додану вартість за червень 2020 року (том 1 а.с. 118).

14 серпня 2020 року ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 266386,00 грн (а.с. 100-101).

Згідно платіжного доручення від 18 серпня 2020 року № 120 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 266386,00 грн суму податку на додану вартість за липень 2020 року (том 1 а.с. 119).

16 вересня 2020 року ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 248368,00 грн (а.с. 103-104).

Згідно платіжного доручення від 22 вересня 2020 року № 159 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 248368,00 грн суму податку на додану вартість за серпень 2020 року (том 1 а.с. 120).

19 жовтня 2020 року ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 84845,00 грн (а.с. 109-110).

Згідно платіжного доручення від 27 жовтня 2020 року № 185 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 84845,00 грн суму податку на додану вартість за вересень 2020 року (том 1 а.с. 121).

16 листопада 2020 року ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 38500,00 грн (а.с. 113-114).

Згідно платіжного доручення від 24 листопада 2020 року № 194 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 38500,00 грн суму податку на додану вартість за жовтень 2020 року (том 1 а.с. 122).

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем виконано обов`язок зі сплати сум податкового зобов`язання, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень-листопад 2020 року.

В той же час, судом було встановлено, що 22 жовтня 2018 року ТОВ "Телеканал "Мега" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, у якій останнім визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3058731,00 грн (а.с. 22).

На переконання позивача, вказане податкове зобов`язання належить до конкурсних вимог, позаяк виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1-4 статті 19 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон № 2343-XII) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що встановлена наведеними правовими нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, який співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Підтвердженням цього є законодавче визначення поняття мораторію, яке включає в себе: зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію; припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань. До таких заходів відносяться неустойка (штраф, пеня), інші штрафні (фінансові) санкції, стосовно нарахування (застосування) яких і встановлено заборону.

Частиною 5 статті 19 Закону № 2343-XII передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 2340/4157/18, від 05 січня 2021 року у справі № 804/15696/15.

Статтею 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, граничним строком для подання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року є 22 жовтня 2018 року, оскільки 21 жовтня 2018 року - вихідний день, відповідно, сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання повинна бути проведена у строк до 01 листопада 2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі № 910/11932/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що обов`язок зі сплати податкового зобов`язання за вересень 2018 року виник у позивача 23 жовтня 2018 року, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, вказана заборгованість є поточною, а тому доводи позивача, покладені в обґрунтування позову, щодо необхідності списання вказаної заборгованості - є необґрунтованими та суперечать наведеним вище положенням законодавства.

Щодо обґрунтованості дій контролюючого органу, що полягають у списанні податку на додану вартість з рахунку електронного адміністрування податку на додану вартість, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 200-1.4, 200-1.5 статті 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов`язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 затверджено Порядок електронного адміністрування з податку на додану вартість (далі - Порядок № 569), який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 569 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.

При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.

Сума податку, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, зменшується на суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року або на поточний рахунок платника на дату її подання, шляхом зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (е ПопРах). Перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (е ПопРах) не призведе до формування від`ємного значення суми податку, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку (е Накл).

Для відповідного перерахування коштів ДФС надсилає Казначейству реєстр, в якому зазначаються найменування платника податку, податковий номер та індивідуальний податковий номер, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника податку, та реквізити такого рахунка (у разі подання платником податку заяви про повернення коштів на його поточний рахунок).

Казначейство на підставі зазначеного реєстру протягом п`яти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов`язань, здійснює відповідне перерахування.

Якщо протягом десяти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов`язань, відповідне перерахування не здійснилося, сума, на яку зменшено загальну суму поповнення електронного рахунка (е ПопРах) відповідно до першого речення абзацу третього цього пункту, підлягає сторнуванню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не подавав заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість).

Відповідно, відповідачем не надано відомостей про направлення реєстру платників до Казначейства України, сформованого відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, згідно з яким би Казначейство здійснило перерахування коштів.

Таким чином, всупереч волевиявленню платника податків, який перераховував кошти на свій рахунок у системі електронного адміністрування для забезпечення належної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, без отримання відповідної заяви платника податків, контролюючий орган здійснив перерахування коштів з електронного рахунку платника до бюджету.

Крім того, відповідно до п. 87.1 статті 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Проте, відповідачем не надано відповідного рішення суду про стягнення з позивача суми податкового зобов`язання, визначеного останнім у декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, а також не надано жодних пояснень з даного приводу ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу правових підстав для списання грошових коштів з електронного рахунку ТОВ "Телеканал "Мега" в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 1983717,00 грн, що є підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення з державного бюджету України на інтегровану картку платника податку ПДВ грошових коштів у розмірі 1983717,00 грн як надмірну сплачених сум грошових коштів та подати даний висновок до відповідного органу державної казначейської служби України, позивачем не оскаржується, тому апеляційним судом на підставі статті 308 КАС України не переглядається.

Таким чином, суд в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку про протиправність податкової вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 14 грудня 2020 року № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14 грудня 2020 року № 57436-13, що є підставою для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги відповідача зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «МЕГА», Головного управління Державної податкової служби в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків