Справа № 160/4554/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року Справа № 160/4554/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу №160/4554/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
25.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_2 . 11.11.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату допомоги на поховання батька, однак відповідач надав повідомлення про розгляд звернення від 30.11.2020, в якому позивачу було відмовлено у виплаті означеної допомоги з підстав розбіжності прізвища померлого пенсіонера у свідоцтві про смерть із відомостями копії паспорта, яка наявна в матеріалах пенсійної справи. ОСОБА_2 зазначив, що його батько здійснив обмін власного паспорту, у зв`язку з чим в новому паспорті його прізвище було змінено з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Водночас, ОСОБА_2 зауважив, що у зв`язку зі смертю новий паспорт його батька було вилучено, а копії цього документа у позивача не залишилося. У подальшому після численних звернень з метою отримання спірної допомоги позивачу було відмовлено, навіть, після отримання відповідачем відомостей на підтвердження зміни прізвища батька позивача та виправлення описки у прізвищі померлого у свідоцтві про смерть. Позивач вважає означені дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з означеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №160/4554/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №160/4554/21 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи №160/4554/21 за правилами загального позовного провадження.
Позивач та представник відповідача у судове засідання 03.08.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, що підтверджується матеріалами справи.
ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив, заяв, пояснень або клопотань до суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).
Частиною 3 статті 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Таким чином, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та на які посилається у відзивах відповідач, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
11.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про видачу йому допомоги на поховання батька військового пенсіонера ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Разом із означеною заявою позивач надав копії власного паспорту та ІНН, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, свідоцтва про поховання, довідки Центру історії та розвитку української мови при ДНУ ім. О.Гончара.
Так, згідно наявної у матеріалах копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.11.2020, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, про що 03.11.2020 складено відповідний актовий запис №1745.
В означеному листі зазначено, що питання виплати позивачу відповідної допомоги буде розглянуто після приведення документів у відповідність.
05.01.2021 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву (вх. №198/Т-0400-21), в якій останній просив надати роз`яснення щодо припинення виплати пенсії його батьку ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
У відповідь на означену заяву пенсійним органом складено та направлено позивачу лист за вих. №2304-198/Т-01/8-0400/21 від 26.01.2021, в якому повторно зазначено щодо наявності розбіжності у прізвищі пенсіонера згідно копії паспорту, який наявний у матеріалах пенсійної справи та у прізвищі особи, зазначеної у наданому позивачем свідоцтві про смерть. Водночас, позивачу роз`яснено, що з 01.12.2020 припинено виплату пенсії ОСОБА_5 та зроблено запит до Амур-Нижньодніпровського районного відділу Державної міграційної служби у м.Дніпрі щодо надання інформації, чи видавався на підставі паспорту серії НОМЕР_4 новий документ, а також зазначити серію, номер і дату видачі такого документу і прізвище власника. Крім того, відповідач зазначив, що направив запит і до Амур-Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану щодо надання інформації про паспорт або інший документ, що посвідчує особу померлого та документи, на підставі яких було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 . Окремо, в означеному листі відповідачем зауважено, що питання виплати позивачу допомоги на поховання померлого ОСОБА_5 буде розглянуто після надходження відповідей.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації від 10.03.2021, в якому просив надати йому завірені копії документів, наявних в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 (в т.ч. копію листа Амур-Нижньодніпровського районного відділу Державної міграційної служби у місті Дніпрі №1870/6 від 16.02.2021).
Не погодившись із діями пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спір виник з приводу правомірності дій щодо відмови позивачу у виплаті коштів на поховання.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Постановою Кабінету Міністрів України №22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок).
За приписами п. 5.2 цього ж Порядку, допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що виплата допомоги на поховання у зазначеному розмірі має обов`язковий характер та не ставиться у залежність від будь-яких обставин.
Одночасно із цим, суд зазначає, що з урахуванням атестату про зняття з обліку, у зв`язку зі смертю пенсіонера за №961 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до 01.12.2020 перебував пенсіонер ОСОБА_5 , на підтвердження особи якого до пенсійного органу було надано копію паспорта громадянина України Серії НОМЕР_4 , виданого Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.08.2002.
11.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про видачу йому допомоги на поховання батька військового пенсіонера ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом із означеною заявою позивачем, зокрема, було надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, свідоцтва про поховання, в яких прізвище померлого зазначено як ОСОБА_2 .
Враховуючи те, що у відповідача на обліку перебував пенсіонер за прізвищем « ОСОБА_3 », й доказів зміни останнім власного прізвища до пенсійного органу не було надано, що не спростовано позивачем, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не мало правових підстав для нарахування і виплати відповідної допомоги щодо особи, яка не перебувала на обліку.
У подальшому пенсійним органом складено та направлено позивачу лист за вих. №2304-198/Т-01/8-0400/21 від 26.01.2021, в якому повторно зазначено щодо наявності розбіжності у прізвищі пенсіонера згідно копії паспорту, який наявний у матеріалах пенсійної справи та у прізвищі особи, зазначеної у наданому позивачем свідоцтві про смерть. Крім того, відповідач зазначив, що направив запит до Амур-Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану щодо надання інформації про паспорт або інший документ, що посвідчує особу померлого та документи, на підставі яких було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 . Окремо у цьому листі зауважено, що питання виплати позивачу допомоги на поховання померлого ОСОБА_5 буде розглянуто після надходження відповідей.
Означені обставини підтверджуються і наявними в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_5 документами.
Так, зокрема, зі змісту листа Пенсійного фонду України за вих. №9601-6806/Т-03/8-2800/21 від 26.03.2021 слідує, що з урахуванням інформації, отриманої у листах Амур-Нижньодніпровського районного відділу Державної міграційної служби у місті Дніпрі та Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо оформлення ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_5 та реєстрації смерті останнього на підставі лікарського свідоцтва про смерть №1011 від 02.11.2020, Головному управлінню слід повернутися до питання виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_2 .
Позивачем подано до відповідача заяви щодо виплати допомоги на поховання, недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера від 31.03.2021.
Згідно розрахунку виплати (допомоги) на поховання ОСОБА_1 нараховано означену допомогу у розмірі 39 163, 20 грн. та згідно із дорученням на одноразову виплату пенсії (допомоги) пенсіонеру від 01.04.2021 виплачено на вказаний у заявах позивача від 31.03.2021 банківський рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України».
Таким чином, станом на 03.08.2021 ОСОБА_1 виплачено означену допомогу на поховання померлого батька - ОСОБА_2 у належному розмірі.
Суд зазначає, що правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (пункти 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).
Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, від 21.01.2020 у справі №910/7815/18, від 11.02.2020 у справі №922/1159/19, від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що на момент прийняття рішення по суті спору порушені права позивача були відновлені відповідачем шляхом здійснення виплати ОСОБА_1 спірної допомоги на поховання у належному розмірі.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 03.08.2021.

Суддя О.В. Царікова