Справа № 128/3047/21
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3047/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови БАВ №462611 від 26.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Адміністративний позов, мотивований тим, що 26.10.2021 він здійснював рух на автомобілі марки «Mersedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , без порушень Правил дорожнього руху. Проте, його було запинено працівниками поліції та в ході спілкування його було повідомлено, що на склі його автомобіля відсутня наліпка про проходження обов`язкового технічного контролю. Він повідомив інспектора про те, що й ого автомобіль не відноситься до автомобіля категорії С1, С, він відноситься до категорії «Маловантажний-В», а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Окрім того, відсутність обов`язку проходити технічний огляд автомобіля підтверджується полісом обов`язкового страхування від 22.09.2020 №АР/8941161, у якому вказано, що транспортний засіб «Mersedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , не підлягає обов"язковому технічному контролю. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв"язку із чи не підлягає обов`язковому технічному контролю. З огляду на викладене вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Окрім того, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано посилання на фото чи відеофіксацію чи на будь який інший доказ та не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснювався фото чи відеозапис. В даній графі постанови інспектором лише зазначено, що позивачем подано клопотання та пояснення. Отже єдиним доказом вчинення ним правопорушення є лише сама постанова інспектора. Також позивач вказує на порушення інспектором процедури розгляду адміністративної справи відносно нього. Зокрема, оскаржувана постанова була винесена без належного розгляду справи, а саме: без повідомлення про розгляд справи, без його присутності в службовому автомобілі, без повідомлення його про права та обов"язки, без надання можливості скористатися юридичною допомогою, оскільки ним було заявлено відповідне письмове клопотання. Тобто, замість процедурного розгляду справи відбулося формальне вручення складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене вважає дану постанову протиправною та просить її скасувати.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 71-73), у якому заперечуються викладені у позовній заяві позивачем обставини. Зокрема зазначається, що ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Відповідно до ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобілі з типом кузову - фургон малотонажний-В, які за своєю конструкцією призначені для перевезення вантажів та вантажопідйомністю до 3,5 тони, за типом транспортного засобу є вантажні. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» та Постанови КМУ від 30.01.2012 №137 «Про затвердження Порядку проведення обов"язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» визначено чіткий перелік транспортних засобів, що підлягають обов"язковому технічному контролю - вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації понад 2-х років проходять ОТК кожні два роки. При цьому категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. тобто даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним. Таким чином, періодичність проходження ОТК автомобілем позивача становить кожні два роки за умови експлуатації транспортного засобу понад два роки. Враховуючи положення ст.ст. 283, 284 КУпАП відповідач вважає, що оскаржувана постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та спосіб передбачений законодавством України. постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до вимог ст.ст. 258,283 КУпАП, а накладене на позивача стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 121 КУпАП. Окрім того, зазначає, що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. Візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками Національної поліції може бути доказом у справу у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого зазначається місце, час і суть адміністративного правопорушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності. Відповідач зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою зі змісту якої чітко вбачаються час і місце вчинення правопорушення, а також особи, яку притягнуто до відповідальності. Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та розглянувши справу поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Отже, з огляду викладеного просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

До відзиву додано доказ на підтвердження про направлення копії відзиву позивачу на його електронну адресу вказану у позовній заяві (а.с. 76).

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив (а.с. 80-81), в якому викладено наступну позицію. Зокрема, зазначається, що відповідач у відзиві вказує, що його автомобіль є вантажним транспортним засобом. Однак, якби він був вантажним, то у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу було би вказано - «вантажний», проте у свідцтві зазначено - «маловантажний». Тому наголошує, що його автомобіль не є вантажним категорії «С», а маловантажним категорії «В» і відноситься до категорії «В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів). Водночас автомобіль не використовується у комерційних цілях. А тому він не підлягає обов"язковому технічному контролю. Крім цього, у відзиві інспектор замість доказів може використовувати як доказ «власне спостереження». Однак, будь яких доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано, а спостереження відповідача «на власні очі» не є доказом відповідно до ст. 251 КУпАП. До того ж в графі ? оскаржуваної постанови «до постанови додаються» не вказано жодних доказів правопорушення. Тобто, вважає, що інспектор письмово у постанові підтвердив факт відсутності у нього жодних доказів правопорушення. Таким чином, інспектором жодними допустимими доказами не доведено факт правопорушення в його діях, не доведено проведення розгляду справи відповідно до встановленої процедури та надання йому права скористатися правовою допомогою за його письмовим клопотанням, і як наслідок, безпідставно на нього накладено адміністративне стягнення, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відповідачем не спростовано його аргументи щодо порушення його права на правову допомогу та процедури накладення стягнення. На підставі викладеного просить його позов задоволити.

До відповіді на відзив надано докази її направлення відповідачу (а.с. 83).

Інших заяв клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 02.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 25).

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі (а.с. 68).

Представник відповідача, будучи належним чином та завчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи (а.с. 85), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії БАВ №462611, складеною інспектором СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Авраменком М.П. 26.10.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 13)

Згідно даної постанови, 26.10.2021 о 13 год 09 хв водій ОСОБА_1 , на А/Д «Р-08», сполученням «Немирів-Тульчин», 1 км + 200м, керував транспортним засобом марки «Mersedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому на передньому вітровому склі відсутня наліпка, яка свідчить про проходження транспортним засобом обов"язкового технічного контролю та який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Також, по задній вісі встановлено шини з різним малюнком (для вантажних транспортних засобів), чим порушив п.п. 30.2, 31.3б, 31.4.5г ПДР. Тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Окрім того, в графі «До постанови додаються» зазначено, що до неї додаються: клопотання ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 .

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_1 , адресованих інспектору Авраменку М.П. від 26.10.2021, останній заперечує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки автомобіль відноситься до категорії В, тобто до 3500кг та не підлягає обов"язковому технічному контролю (а.с. 15).

З копії письмового клопотання ОСОБА_1 , адресованого інспектору Авраменку М.П. від 26.10.2021, він просив перенести розгляд справи відносно нього на 14 днів для можливості скористатися правовою допомогою (а.с. 16).

Відповідно до інформації щодо транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 82) має такі технічні характеристики: марка - Mersedes-Benz, модель - Sprinter, колір - білий, кузов - фургон маловантажний-В, об`єм двигуна 2143см?, рік випуску - 2011, департамент - Центр 0545, вид палива - дизельне паливо, повна маса - 3500кг, смаса - 2790кг.

Дані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно з частиною другою, третьою статті 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

За змістом частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить - кожні два роки.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

За визначеннями, наведеними в Законі України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно з підпунктом «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до частини третьої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , по типу кузову є фургон, маловантажний-В, з повною масою 3500кг.

Тому, з урахуванням вантажного типу транспортного засобу, суд приходить до висновку про те, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» відповідно до наведених вимог частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю.

Разом з тим, станом на момент винесення спірної постанови 26.10.2021 позивач порушив вказані норми, не провівши вчасно технічний контроль.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо правомірності прийняття спірної постанови БАВ №462611 від 26.10.2021 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КУпАП.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 січня 2019 року (справа № 361/7761/15а).

При цьому, суд звертає увагу, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустиму масу даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним, тому підпадає під вимоги закону.

Такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року (справа № 126/1030/17).

Таким чином, доводи позивача, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , не підлягає обов`язковому технічному контролю є необґрунтованими.

Щодо інших доводів позивача викладених ним у позовній заяві, суд зазначає наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 2 вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На момент складання спірної постанови інспектор мав спеціальне звання і мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах свої повноважень.

Крім того, суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, частин 2 та 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення та без додаткового складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Втім, як вбачається з дослідженої судом оскаржуваної постанови, інспектором під час винесення постанови не було взято до уваги клопотання позивача ОСОБА_1 , як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яка полягала у наданні йому можливості скористатись правовою допомогою свого адвоката, що прямо передбачено положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП, та, взагалі це клопотання було інспектором Авраменком М.П. проігноровано.

Наведене свідчить, що інспектором Авраменком М.П. під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Таким чином, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд зазначає, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького районного суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 АТ КБ «Приватбанк» від 01.11.2021.

Згідно ст. 246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно судові витрати у виді судового збору в розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №462611 від 26 жовтня 2021року, винесену інспектором СРПП ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Авраменком Максимом Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук