Справа № 160/6087/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6087/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року (суддя Турова О.М.) у справі №160/6087/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/6087/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р.;

визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладені в листах від 14.02.2019р. за вих.№2299/20 та від 14.03.2019р. за вих.№559/03.05-12;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р. відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020. На виконання рішення суду видано виконавчі листи.

31.08.2021 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/6087/19, в якому заявник просив суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 в адміністративній справі №160/6087/19;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській

області подати у десятиденний строк в Дніпропетровський окружний адміністративний суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 в адміністративній справі №160/6087/19.

В обґрунтування клопотання позивач зазначав, що він звертався до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду. 02.12.2020 р. відповідач повідомив, що рішення суду виконано розпорядженням №78 від 26.11.2020 р., поновлена виплата пенсії з 07.10.2009 р., але виплату пенсії не здійснено у зв`язку з ненаданням позивачем копії паспорта для виїзду за кордон. Позивач зазначав, що 02.02.2021 року звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження. Проте, на переконання заявника, незважаючи на звернення відповідач усунувся від виконання рішення, рішення суду залишається не виконаним, не проведено виплату пенсії. Таким чином, на думку заявника, наявні всі підстави стверджувати, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області рішення суду не виконується умисно та без поважних причин, що, в свою чергу, є підставою для встановлення судового контролю за його виконанням відповідно до ст.382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/6087/19 - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені аргументи поданої заяви та долучені до неї матеріали, не дають підстави для висновку, що у спірному випадку рішення суду не може бути виконано у спосіб, що визначений для виконання рішень суду. З цього приводу суд зазначив те, що рішення суду можуть виконуватися як у добровільному так і в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду покладається на органи державної виконавчої служби. У свою чергу, Законом України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/6087/19, суд першої інстанції вказав на те, що заявником не надано доказів неможливості примусового виконання виконавчого листа №160/6087/19, виданого 17.09.2020 Дніпропетровським окружним судом, без встановлення судового контролю за виконанням цього рішення суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що процесуальний закон не пов`язує можливість встановлення судового контролю із результатами виконавчого провадження чи із самим фактом знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні. З цих підстав, вказуючи на те, що до теперішнього часу зобов`язальне рішення суду, яке ухвалено на користь позивача, залишається не виконаним, позивач вважає необґрунтованою ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

Як зазначено вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/6087/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р. відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

З листа УПФ в Дніпропетровській області (т.3 а.с.219) вбачається, що на виконання рішення суду видано розпорядження №78 від 26.11.2020, яким ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 07.10.2019, а для фактичної виплати пенсії позивачу слід надати завірену копію паспорту. Аналогічна інформація викладена і у листі УПФУ в Дніпропетровській області (т.3 а.с.222 звор.) та зазначено, що виплата пенсії здійснюється на підставі поданої пенсіонером заяви до якої долучається документ, що посвідчує її особу.

02.02.2021 позивач звернувся до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду.

Встановивши зазначені обставини справи суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішення суду, які набрали законної сили та які є обов`язковими для виконання, можуть виконуватися як у добровільному так і в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду покладається на органи державної виконавчої служби. У свою чергу, законом України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

У спірному випадку, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем не було обґрунтовано те, що рішення суду не може бути виконано у спосіб, що визначений для виконання рішень суду.

Отже, оскільки встановлені обставини справи не давали підстав для висновку про те, що примусове виконання рішення суду не дасть очікуваних результатів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відсутність підстав для вжиття такого процесуального механізму як встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, позивач, в апеляційній скарзі, фактично посилається на те, що процесуальний закон не пов`язує можливість встановлення судового контролю із результатами виконавчого провадження чи із самим фактом знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні.

Надаючи оцінку таким аргументам позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що підставами для відмови у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю був не сам факт відсутності результатів виконавчого провадження, а встановлені судом обставини (здійснення поновлення боржником пенсії, підстави не виплати перерахованої пенсії, факт звернення із заявою про примусове виконання рішення суду), які у своїй сукупності не давали підстав стверджувати про доцільність вжиття такого процесуального механізму або викликали певні сумніви у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши обставини, які існували на час прийняття оскаржуваної ухвали, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення.

При цьому, слід зауважити, що позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою повторно за наявності достатніх для цього підстав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року по справі №160/6087/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 07.12.2021

Повний текст судового рішення складено 08.12.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк