Справа № 523/15695/21
Суддя: Дяченко В. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/101/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває адміністративний позов, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №123507 від 19.08.2021 року.

Позов мотивується тим, що 19.08.2021 року, ОСОБА_1 , разом з його мати ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «DAEWOO-MATIZ» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , приїхав на стоянку АЗС «UPJ» за адресою м.Одеса, вул. Атамана Головатого, 161/3, власниця пішла до магазину, ОСОБА_1 , пересів на місце водія, в цей момент під`їхав автомобіль співробітників патрульної поліції, та попросили надати водійське посвідчення, документи на автомобіль, позивач надав свій паспорт та документи на автомобіль, для перевірки, також запропонували проїхати до клініки на Ак. Воробйова для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, в цей момент до авто підійшла ОСОБА_2 ,, та заявила про те що вона сама керувала транспортним засобом, однак на ці пояснення поліція не звернула уваги, та посадили ОСОБА_1 , до свого автомобіля та повезли на Ак. Воробйова, для проходження медичного огляду, де пізніше оформили постанову Серії БАБ 123507 та притягнули до ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень., також було складено протокол Серії ААБ №012333 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України.

Позивач стверджує що транспортним засобом керувала власниця автомобіля ОСОБА_2 , тому просить скасувати постанову Серії БАБ 12350 від 19.08.2021 року.

Від адвоката Паркаєва С.В., надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися, до суду представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необгрунтовнаими, та на спростування тверджень позивача долучає відеозапис з портативного відео реєстратора поліцейського.

Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено:

Інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області, 19.08.2021 року, за адресою м.Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №123507, відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Відповідно до постанови водій ОСОБА_1 , в м.Одеса, вул. Атамана Головатого, 161/3, керував транспортним засобом марки «DAEWOO-MATIZ» номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не права керування, чим порушив п.п. 2,1а Правил дорожнього руху України .чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.З ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від

02.07.2015 № 580-УІП (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ч.І ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1. 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП),

Відповідно до ст, 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- І кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також Іншими документами.

Згідно з п п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно до підпункту «а», пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.п. «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Вказані норми визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії.

Особу водія було встановлено згідно паспорту громадянина України, який він надав на вимогу інспектора патрульної поліції, також було встановлено що гр. ОСОБА_1 не має посвідчення водія, так як ніколи його не отримував.

Відповідно до постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Також, під час спілкування інспектора патрульної поліції з позивачем було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, дана обставина підтверджується відеозаписами з портативного відео реєстратора поліцейських.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Позивач стверджує що транспортним засобом керувала власниця автомобіля ОСОБА_2 .

Однак, дане твердження позивача є помилковим та спростовується відеозаписами з портативного відео реєстратора поліцейського.

На відеозаписах вбачається, як гр. ОСОБА_2 стверджує, що за кермом знаходилась не вона, а її син, так як попросила його сісти за кермо, у зв`язку з тим, що вона знаходиться в алкогольному сп`янінні.

Також позивач на відеозаписах не заперечує того факту, що саме він керував транспортним засобом марки «DAEWOO-MATIZ» номерний знак НОМЕР_1 .

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час. Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.20 у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст, 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує: заперечення проти позову.

Разом з тим, в обгрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

У той же час, стороною відповідача надано відеозаписи та інші докази, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Доводи позивача спростовуються вищенаведеним аргументами і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що постанова серії БАБ №123507 у справі про адміністративне правопорушення від 19.08.2021 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, внаслідок чого, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 19, 63,191-1 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 52 ЗУ «Про Дорожні рух», ст. ст. 31, 32, 35, 40 ЗУ «Про Національну поліцію», ст. ст.122, 126, 251, 252, 258, 268, 278, 280 КУпАП сг.ст. 71, 72, 77, 152, 160,161,162, 163 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.12.2021 року.

Суддя