Справа № 200/7393/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року справа №200/7393/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 200/7393/21 (головуючий І інстанції Троянова О.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУДПС у Донецькій області, відповідач) про зобов`язання відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується позивачем за користування земельною ділянкою розташованою в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в сумі 60275,33 грн.; зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб суму пені, нараховану на податковий борг.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року позов задоволено частково: зобов`язано ГУ ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується позивачем за користування земельною ділянкою, розташованою в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в сумі 60275,33 грн.; в іншій частини позовних вимог відмовлено (а.с. 53-57).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив, що позивачем самостійно узгоджено суму податкового зобов`язання шляхом подання податкової декларація з орендної плати за землю за 2014 рік, уточнюючий розрахунок по податковій декларації позивачем не надано. Цьому факту не приділив уваги суд першої інстанції (а.с. 59-63).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Донецькій області, є платником орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності.

24.01.2014 року позивачем подано податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, в якій відповідно до договору оренди земельної ділянки нараховано орендну плату за 2014 рік за земельну ділянку, розташовану у м. Донецьку (а.с. 41-43).

У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей орендна плата не була сплачена у повному обсязі і станом на 09.06.2021 року в особовому рахунку в електронному кабінеті платника податків за нею значиться заборгованість з орендної плати за землю в сумі 60275,33 грн.

Вказані обставини не є спірними між сторонами та підтверджуються даними ІКП позивача з орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900) (а.с. 48-52).

03.02.2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про визнання заборгованості зі сплати орендної плати за землю за 2014 рік безнадійним боргом та списання ( а.с. 6)

Листом від 20.05.2021 року № 15870/6/05-99-13-02-17 відповідач повідомив, що держана реєстрація підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 припинена 30.01.2017 року, однак позивач продовжує перебувати на обліку відповідача як платник податків за неосновним місцем, оскільки обліковується податковий борг. Немає законних підстав для визнання податкового боргу безнадійним та його списання, оскільки позивач самостійно задекларувала податкові зобов`язання з орендної плати за землю, тому за нею обліковується податковий борг в сумі 60275,33 грн. за період з 30.08.2014 року по 30.01.2015 року. Уточнюючий розрахунок до вказаної податкової декларації не подано (а.с. 7-8)

За п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пп. 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (п. 288.1 статті 288 ПК України).

За п. 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

За п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (пп. 288.5.1 п. 288.5 статті 288 ПК України).

Базою оподаткування земельним податком, зокрема, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пп. 271.1.1 п. 271.1 статті 271 ПК України).

За матеріалами справи позивачем самостійно узгоджено податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2014 рік згідно податкової декларації з плати за землю № від 21.01.2014 року на суму 120553,59 грн., в якій задекларовано до сплати щомісячно грошове зобов`язання в сумі 10046,13 грн.

За п.п. 30.1, 30.2, 30.3 ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Законом України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014 року передбачено певні заходи щодо забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

В первинній редакції цього Закону статтею 6 встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Вказана редакція статті 6 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 року діяла до 08.06.2016 року.

За п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII передбачено обов`язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція знову включено м. Донецьк, де знаходиться орендовані позивачем земельні ділянки.

З 08.06.2016 року стаття 6 Закону України № 1669-VII діяла в таій редакції: звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

За ч. 4 статті 4 вказаного Закону перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.02.2019 року № 79-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження входять до переліку населених пунктів, входить місто Донецьк. При цьому, весь проміжок часу з 14.04.2014 року по дійсний час місто Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території, що є загальновідомою обставиною.

Отже, у позивача відсутні зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб згідно декларації з плати за землю за 2014 рік, починаючи з 14 квітня 2014 року, оскільки у період невиконання обов`язків платника земельного податку земельна ділянка позивача знаходиться на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

За пп. «а» пп. 14.1.11 п. 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно п. 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3 п. 101.2 статті 101 ПК України).

За п. 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, після спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

З урахуванням моменту виникнення податкового боргу позивача з орендної плати з фізичних осіб 2014 року, 1095 денний строк, який дає право податковому органу на стягнення, визначений у статті 102 Податкового кодексу України сплинув, що зумовлює визнання означеного боргу «безнадійним».

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 (далі - Порядок № 577), за п. 2.1 якого безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу (пп. 3 п. 2.1. Порядку № 577).

За п. 3.1. Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу (п. 3.2 Порядку № 577).

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів (п. 4.2. Порядку № 577).

За п.п. 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Верховний Суд в рішенні від 06.02.2018 року у справі № 807/2097/16 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника за платежем 1810900 «Орендна плата з фізичних осіб», що сплачується позивачем за користування земельною ділянкою, розташованою в місті Донецьку, шляхом внесення до неї змін зменшення податкового зобов`язання з податку на землю за 2 півріччя 2014 року в розмірі 60275,33 грн., оскільки протягом спірного періоду позивач був звільнений від орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, тому це автоматично звільняло його від відповідальності (в даному випадку - від фінансової відповідальності у виді пені) за невиконання вказаних зобов`язань.

Таким чином за відсутності обов`язку сплати основного податкового зобов`язання, відповідно відсутні підстави для нарахування пені.

В іншій частині рішення суду позивачем не оскаржене.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 200/7393/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 8 грудня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць