Справа № 280/675/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/675/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління з питань праці Запорізької міської ради

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року в адміністративній справі № 280/675/21 (суддя І інстанції Конишева О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «РАССВЕТ» до Управління з питань праці Запорізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими особами від 27.10.2020 № ОМС-ЗП14461/1051/НД/АВ/п/ТД-ФС.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач порушив приписи ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, допустивши до роботи особу без укладення трудового договору. Зазначив про підміну трудових відносин цивільно-правовими, вважав неприпустимим оформляти договори цивільно-правового характеру на виконання робіт, які мають постійний характер виконання. Апелянт вважає, що укладені позивачем договори підряду з ОСОБА_1 мають ознаки трудових правовідносин.

Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Основним видом економічної діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20).

03.08.2020 до відповідача відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» надійшло звернення ОСОБА_1 , який повідомив про порушення стосовно нього законодавства про працю в частині виконання ним трудових обов`язків в АТ «Рассвет» в період з березня по червень 2020 року без належного оформлення трудових відносин (шляхом укладання договорів підряду, що на думку заявника є прихованими трудовими відносинами) (а.с. 83-85).

Начальником управління видано наказ від 08.09.2020 № 192р про організацію інспекційного відвідування АТ «Рассвет» у період з 16.09.2020 по 24.09.2020 (а.с. 90).

На підставі наказу відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 Закону № 877 оформлено направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 08.09.2020 № 170н (а.с. 91).

17.09.2020 генеральний директор АТ «Рассвет» був ознайомлений з направленням на проведення заходу державного нагляду (контролю), копія якого надана йому під підпис.

У той же день інспектором праці внесено письмову вимогу № ОМС-ЗП 14461 /1051 /НД про надання документів (а.с. 92).

З наданих документів встановлено, що в АТ «Рассвет» працює 11 осіб, щодо яких надані відповідні документи, ведення яких передбачено законодавством про працю. Підприємством надано ряд цивільно-правових договорів підряду, укладених між АТ «Рассвет» (замовником) та ОСОБА_1 (підрядник) (а.с. 93-114).

Саме з аналізу зазначених договорів відповідачем зроблений висновок, що позивачем допущено до роботи ОСОБА_1 без укладання трудового договору, що є порушенням ч. 1 ст. 21 та ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

24.09.2020 інспекторами праці складено акт інспекційного відвідування № ОМС-14461/Ю51/НД/АВ, в якому зафіксовані виявлені порушення законодавства про працю (а.с. 115-117), винесено генеральному директору АТ «Рассвет» припис про усунення виявлених порушень від 24.09.2020 № ОМС-14461/1051 /НД/АВ/П (а.с. 118).

Відповідно до п. 23 Порядку № 823 два примірники акта та припису 25.09.2020 надіслано позивачу рекомендованим листом № 714 з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. Лист вручено 30.09.2020 (а.с. 119).

07.10.2020 у зв`язку з ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складено акт про відмову від підпису № ОМС-ЗП 14461/1051/НД/АВ/П-ВП у двох примірниках (а.с. 120), один з яких надіслано позивачу 07.10.2020 рекомендованим листом № 607 з повідомленням про вручення. Лист вручено 06.11.2020 (а.с. 121-122).

13.10.2020 на адресу відповідача надійшли зауваження на акт інспекційного відвідування та заперечення на припис про усунення виявлених порушень (а.с. 123-125).

Письмову відповідь на зауваження до акта, відповідно до п. 18 Порядку № 823, надіслано об`єкту відвідування 16.10.2020 рекомендованим листом № 326 з повідомленням про вручення. Лист вручено 20.10.2020 (а.с. 126-127).

27.10.2020 відповідно до Порядку № 509 розглянуто справу та на підставі акта інспекційного відвідування від 24.09.2020 № ОМС-14461/Ю51/НД/АВ, складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ОМС-14461/1051/НД/АВ/П/ТД-ФС, яку надіслано позивачу 28.10.2020 рекомендованим листом № 276 з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення. Лист вручено 06.11.2020 (а.с. 130-133).

Зазначеною постановою на АТ «РАССВЕТ» накладено штраф у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, за порушення вимог частини 1 статті 21, частини 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 усвідомлював укладення ним саме цивільно-правових договорів. Також відповідачем до матеріалів справи не було долучено жодних доказів (графіки роботи, журнали прийняття зміни, відомості отримання оплати та інше), які б могли підтвердити наявність трудових відносин. Суду не доведено, що ОСОБА_1 , виконуючи роботи за вказаними договорами підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам не організовував свою роботу і виконував її не на власний ризик, умови про режим робочого часу в договорах не визначені, про що, зокрема, зазначено і у самих Договорах. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно з частиною 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад належать:

1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством;

2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі об`єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 823 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки.

Підстави для здійснення інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядку № 823, зокрема такою підставою є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю (пп. 1).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону № 877 у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи-підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Таким чином, для здійснення планового або позапланового заходу контролюючий орган видає наказ, на підставі якого оформляється направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю), що має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо діяльності яких здійснюється захід.

Як встановлено під час розгляду справи, проведення інспекційного відвідування здійснювалось на підставі наказу від 08.09.2020 № 192р «Про організацію інспекційного відвідування» та направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.09.2020 № 170н, в яких зазначено про проведення такого відвідування стосовно позивача. Крім того, в наказі вказано, що підставою його прийняття є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю на підставі пп. 1 п. 5 Порядку № 823. (а.с. 90-91)

Відповідачем до відзиву на позов надано зазначену заяву, в якій заявником ОСОБА_1 повідомлено про порушення стосовно нього законодавства про працю в частині виконання ним трудових обов`язків у відповідача в період з березня по червень 2020 року без належного оформлення трудових відносин (шляхом укладання договорів підряду, що на думку заявника є прихованими трудовими відносинами) (а.с. 83-85).

Отже, у відповідача були підстави, передбачені Порядком № 823, для проведення інспекційного відвідування позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень процедури проведення інспекційного відвідування.

Стосовно виявлених порушень по суті суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

За приписами ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України): договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу, яка не носить постійного безперервного характеру.

Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

З матеріалів справи встановлено, що протягом березня-червня 2020 року між АТ «РАССВЕТ» та громадянином ОСОБА_1 укладені цивільно-правові договори підряду: від 02.03.2020 № 7, від 01.04.2020 № 14, від 30.04.2020 № 25, від 01.06.2020 № 30 за якими виконавець послуг підрядник ОСОБА_1 . За замістом ці договори є ідентичними. (а.с. 106, 108, 110, 112)

За завданням замовника, підрядник повинен виконати наступний перелік робіт: проводити відкрите візуальне обстеження об`єкту, стеження за санітарним станом місць загального користування, прибирання сміття на прилеглій території по АДРЕСА_1 , в об`ємі 100 м2. (а.с. 107, 109, 111, 113)

В договорах визначені строки дії договору, а в замовленнях (актах приймання-передачі виконаних робіт) до наведених вище договорів визначені строки виконання робіт: з 02.03.2020 до 31.03.2020, з 01.04.2020 до 30.04.2020, з 01.05.2020 до 31.05.2020, з 01.06.2020 до 30.06.2020.

Проаналізувавши зазначені договори та акти приймання-передачі виконаних робіт за вказаними договорами, колегія судів робить висновок, що мета цих договорів є саме процес праці, а не отримання певного матеріального результату.

Отже, з огляду на предмет укладених договорів та обов`язки працівника і поняття договору підряду, апеляційний суд вважає, що відносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_1 підпадають саме під ознаки договору підряду.

Так, у договорах не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначається обсяг такої роботи, натомість, зазначений у договорах термін дії договору свідчить про наявність між позивачем та зазначеними особами фактичних трудових відносин на певний (місячний) строк, які повинні оформлюватись строковим трудовим договором.

До того ж особа здійснювала прибирання території з використанням матеріалів та засобів позивача, а не власних, що також є притаманним для трудових відносин.

Крім того, як правильно зазначено в акті інспекційного відвідування Акти прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) до зазначених договорів не містять ні обсягу виконаних робіт, ні досягнутого результату.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що фактично особа за вказаними договорами працювала прибиральником (двірником) та сторожем, тобто виконувала роботу, яка носить постійний (перманентний) характер і не має кінцевого результату, оскільки проведення відкритого візуального обстеження об`єкту, стеження за санітарним станом місць загального користування, прибирання сміття на прилеглій території носить безперервний характер і не завершується одноразовим стеженням та прибиранням, що і підтверджується зазначенням у договорах певних тривалих термінів їх дії, а не певного обсягу чи результату виконаної роботи. Такий постійний характер зазначених робіт пов`язаний з безперервною роботою підприємства та осіб у ньому і відповідно постійною необхідністю проведення відкритого візуального обстеження об`єкту, стеження за санітарним станом місць загального користування, прибирання сміття на прилеглій території.

Отже, особа, з якою позивач уклав цивільно-правові договори, не зобов`язувалась виконати для нього якусь індивідуально визначену роботу чи надати послуги, а виконувала постійну роботу та отримувала за це заробітну плату, тобто ця особа мала з позивачем трудові, а не цивільно-правові відносини.

Додатковим підтвердженням зазначених висновків є те, що заявник ОСОБА_1 до укладення з ним договорів підряду працював у позивача сторожем за трудовим договором і фактично виконував ті ж обов`язки, які йому доручалось виконувати й цивільно-правовими договорами. Крім того, і сам ОСОБА_1 у заяві до органу контролю зазначив, що вважає покладені на нього договорами обов`язки саме трудовими, а не підрядними відносинами, оскільки жодних послуг він товариству не надавав.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Оскільки мінімальна заробітна плата станом на вересень 2020 року складала 5 тисяч гривень, то розмір штрафу відповідачем визначений правильно.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, зважаючи на те, що при розгляді справи знайшли підтвердження висновки, викладені в Акті інспектування щодо допуску позивачем однієї особи до роботи без оформлення трудового договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань праці Запорізької міської ради задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року в адміністративній справі № 280/675/21 скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «РАССВЕТ» до Управління з питань праці Запорізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко