Справа № 320/981/21
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 320/981/21

адміністративне провадження № К/9901/37909/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року (суддя Дудін С.О.) та

постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року (колегія у складі суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.)

у справі № 320/981/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення страхового стажу на один місяць при загальному підсумовуванні його складових за всі роки трудової діяльності;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області включити місяць до страхового стажу з часу розрахунку і призначення пенсії;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області в частині відмови включити до страхового стажу січень 2019 року в алгоритм розрахунку пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області включити до страхового стажу 28 днів страхового стажу січня 2019 року з місця виплати страхового внеску за січень 2019 року;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області в частині використаного алгоритму розрахунку страхового стажу часу роботи у колгоспі;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області визнати 7 місяців стажу колгоспного стажу у 1978 році та 10 місяців і 9 днів колгоспного стажу в 1979 році з часу надання довідки, що підтверджує трудову участь у суспільній діяльності;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області в частині невизнання записів трудової книжки колгоспника достатніми для визначення часу його навчання в МДІАІ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області визнати 5 років 8 місяців страхового стажу часу навчання в МДІАІ з 30.10.1979 до 29.06.1985 з часу розрахунку та призначення пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням часу виникнення підстав для перерахунку при коригуванні страхового стажу розрахувати та виплатити недоплачену суму пенсії за весь період цієї недоплати.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 18.02.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2021, повернув ОСОБА_1 позовну заяву.

18.10.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, що 20.10.2021 надійшла до Верховного Суду. Касаційна скарга викладена російською мовою.

Верховний Суд ухвалою від 08.11.2021 залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху; надав строк для подання касаційної скарги українською мовою.

19.11.2021 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, в якій із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2021, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд першої інстанції усупереч ч. 2 ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішив його клопотання про мову звернення до суду разом з питанням повернення позовної заяви без розгляду; проігнорував позицію його заяви від 12.02.2021 про усунення недоліків позовної заяви залежно від результатів розгляду його клопотання про забезпечення права на російську мову. Його позовна заява не є результатом судочинства та діловодства суду, тому подання заяви українською мовою не є обов`язковим. Забезпечення мовних прав сторін судового процесу передбачено ч. 3 ст. 10 Конституції України, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч. 3 ст. 15 КАС України. Норми КАС України не передбачають вимог подання позовної заяви або апеляційної скарги українською мовою, водночас, містять державні гарантії забезпечення права учасників справи на звернення до суду та захисту свого права мовою, якої вони володіють. Забезпечення права використання російської мови через інші права на перекладача та право на безоплатну правову допомогу не є виконанням ч. 3 ст. 10 Конституції України.

ОСОБА_1 клопоче звільнити його від сплати судового збору, покликаючись на отримання пенсії у середньому у розмірі 2 222,11 грн на місяць. На підтвердження чого надав довідку № 898915 про доходи у 2020 році та відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків у 2020 році.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Суд виходить з такого.

З огляду на п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання фізичною особою до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на 01.01.2021 становив 2 270,00 грн.

Пункт 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI визначає що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Розмір судового збору, який підлягає сплаті ОСОБА_1 при касаційному оскарженні судових рішень у справі становить 2 270,00 грн, що більше 5 відсотків розміру його річного доходу (26 665,32 грн).

Зважаючи на викладене, Суд вважає, що клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід задовольнити.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Державною мовою України є українська мова (стаття 10 Конституції України).

Частина 1 ст. 14 Закону України від 25.04.2019 № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної», визначає, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Аналогічні положення закріплені у ст. 15 КАС України та ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (ч. 3 ст. 15 КАС України).

У частині 4 цієї ж статті Кодексу передбачено, що учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому КАС України.

Суд звертає увагу, що згідно з усталеної практики, сформульованої у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 21-1092а16, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 9901/98/19, в ухвалах Верховного Суду від 01.07.2019 у справі № 243/10706/18, від 13.05.2021 у справі № 826/7878/17, процесуальні документи (позовна заява, апеляційні та касаційні скарги, ін. процесуальні документи) подаються до суду лише державною мовою.

Тобто, судовий процес може бути ініційований шляхом подання відповідної заяви (скарги) виключно українською мовою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.02.2021 залишив позовну заяву без руху; надав ОСОБА_1 строк для викладення позовної заяви українською мовою та усунення інших недоліків заяви.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в установлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, яка не відповідає вимогам закону щодо мови судочинства.

Київський окружний адміністративний суд в ухвалі від 18.02.2021 не вирішував питання мови подання позовної заяви. Саме через неможливість подання позовної заяви російською мовою заява ОСОБА_1 й була залишена без руху.

Інші аргументи ОСОБА_1 зводяться до порушення ч. 3 ст. 10 Конституції України, яка гарантує в України вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Щодо цього Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99 вказав, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні «Менцен проти Латвії» (заява № 71074/01) дійшов висновку : «<…> що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.».

У такому разі, повернення ОСОБА_1 після спливу строку для усунення недоліків позовної заяви, яка не відповідає вимогам закону щодо мови судочинства, не є таким, що несумісно з гарантіями, передбаченими у ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, та не порушує загальні засади, закріплені Конституцією України, щодо використання і захисту мов національних меншин України.

Водночас, повернення позовної заяви не обмежує ОСОБА_1 у доступі до суду за умови подання ним позовної заяви українською мовою та дотримання інших вимог КАС України.

З огляду на це, Суд вважає, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій положень п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За викладених обставин, касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2021 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на подання касаційної скарги.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі № 320/981/21.

3. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб