Справа № 500/7475/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7475/21

09 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення № від 06.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2021 № Ф-53259-17.

Позов обґрунтовано тим, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.02.2003 по 18.12.2014. Після цього підприємницьку діяльність не здійснював. У серпні 2021 року отримав оскаржуване рішення, відповідно до якого за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, застосовано штраф у розмірі 969,99 грн та нараховано пеню на суму 10675,65 грн. Відповідальність визначена за період з 23.07.2013 по 04.06.2018. Зазначені суми відображені і у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Вважає, що штраф за несплату єдиного внеску можна накласти тільки на платника єдиного внеску при наявності недоїмки. Вказує, що станом на 06.05.2021 не є підприємцем, державна реєстрація припинена з 18.12.2014, з цього часу жодних зобов`язань зі сплати єдиного внеску, недоїмки у нього не виникало. Станом на дату винесення рішення не являється платником єдиного внеску, а тому жодні штрафні санкції щодо нього є неправомірними.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено у справі судове засідання на 30.11.2021.

25.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.28-31), у якому зазначено, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець за кодом ВЕД 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами». З матеріалів, що містяться у ІС «Податковий блок. Облік платників податків», вбачається, що підприємницьку діяльність ОСОБА_1 було припинено 19.12.2014, але не знято з обліку.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з набранням чинності законами України від 04.07.2013 №404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», з 01.10.2013 ДФС України розпочало адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З врахуванням цього, позивача як платника єдиного внеску передано з Пенсійного фонду України до ДФС України з недоїмкою по виду бюджету 70 (Цільові фонди), Код класифікації доходів бюджету 71040000, у розмірі 7130,48 грн. Із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 по виду бюджету 70 (Цільові фонди) вбачається, що недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 31.12.2014 становила 11964,88 грн.

Відтак, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено рішення № від 06.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого, нараховано штраф у розмірі 969,99 грн. (10% до 01.01.2015, 20% з 01.01.2015). Також нараховано пеню у розмірі 10189,39 грн (0,1% суми недоїмки).

Відповідач вважає рішення № від 06.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 11159,38 грн законним та таким, що не підлягає скасуванню. Позивачу була винесена вимога про сплату боргу №Ф-53259-17 від 02.07.2021 на суму 10675,65 грн, з яких 10189,39 грн пеня та 486,26 грн штраф (969,99 грн. (10% до 01.01.2015) + переплата у розмірі 483,73 грн).

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.11.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, допущено заміну відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області на правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ).

У судовому засіданні 30.11.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.11.2021, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2021, витребувано у відповідача розрахунок штрафних санкцій.

07.12.2021 до суду надійшов розрахунок штрафних санкцій Головного управління ДПС у Тернопільській області по оскаржуваному рішенні.

У судове засідання 09.12.2021 позивач, представник позивача не прибули, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явилася, причини неприбуття до суду представника відповідач не повідомив.

З огляду на такі обставини та враховуючи положення статей 205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи продовжено у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 24.02.2003 по 18.12.2014 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, на податковий облік взятий з 27.02.2003 як платник податків, з 28.05.2004 взятий на облік як платник єдиного внеску, що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 29.11.2021 (а.с.63-65). Згідно з відомостями цього витягу 18.12.2014 до Єдиного державного реєстру внесено рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності, 18.12.2021 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця за її рішенням.

06.05.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 969,99 грн за період з 23.07.2013 до 01.01.2015 10 % та нараховано пеню в сумі 10189,39 грн (а.с.17).

Рішення № від 06.05.2021 направлено позивачу поштовим зв`язком та повернуто адресату із довідкою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» та проставленням дати 14.09.2021 (а.с.17 зворот).

02.07.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області сформовано та направлено позивачу вимогу № Ф-53259-17 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 10675,65 грн, з них штраф 486,26 грн, пеня - 10189,39 грн (а.с.12).

Ці рішення та вимогу позивач оскаржив до Державної податкової служби України, рішенням якої від 05.10.2021 залишено скаргу без розгляду (а.с.19-20).

Не погоджуючись з рішенням відповідача № від 06.05.2021 та вимогою №Ф-53259-17 від 02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

У розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як визначено частиною першою статті 3 вказаного Закону, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI є платниками єдиного внеску.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Дане положення визначало базу оподаткування для єдиного внеску.

У зв`язку з набранням чинності законами України від 04.07.2013 №404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», з 01.10.2013 ДФС України (а в подальшому ДПС Україно) розпочало адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивача як платника єдиного внеску передано з Пенсійного фонду України до ДФС України з недоїмкою по виду бюджету 70 (Цільові фонди), Код класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) в розмірі 7130,48 грн, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника ОСОБА_1 по цьому платежу (а.с.34-59).

Станом на 31.12.2014 недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску, яка рахувалася за позивачем, становила 11964,88 грн. Позивачем не спростовано відсутність заборгованості станом на дату припинення підприємницької діяльності, тобто на 18.12.2014.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону №2464-VI (у редакції чинній з 07.07.2014) у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Отже, незважаючи на втрату статусу підприємця, ОСОБА_1 несе відповідальність в подальшому як платник єдиного внеску і в разі наявності недоїмки по єдиному внеску за період, коли ним здійснювалася діяльність як підприємцем, та має сплатити недоїмку у разі її наявності, а також штрафні санкції і пеню.

Протягом 2015-2018 років позивачем проводилася сплата єдиного внеску, що відображено в інтегрованій картці платника. В подальшому Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено рішення № від 06.05.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого, нараховано штраф у розмірі 969,99 грн (10% до 01.01.2015) та пеню на суму 10189,39 (0,1% суми недоїмки).

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI на податкові органи покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом першим частини четвертої цієї статті визначено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина друга статті 25 цього Закону).

Частиною третьою статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з врахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф, який у редакції Закону, що діяла до 31.12.2014 (включно), становив 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а у редакції Закону, що діяла з 01.01.2015, у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, частиною десятою статті 25 цього Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати кожний день прострочення платежу.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що фінансові санкції застосовуються до платника податків у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

Судом встановлено сплату підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску з порушенням строків визначених абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, тобто несвоєчасно, а тому контролюючим органом правомірно до позивача як особи, що несе відповідальність в частині сплати єдиного внеску за період його діяльності підприємцем, застосовано штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум та нараховано пеню з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати кожний день прострочення платежу. Штраф застосовано у розмірі 10 відсотків, який визначався редакцією Закону, до діяла до 01.01.2015

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковим органом визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Розділом VI даної Інструкції врегульований порядок стягнення заборгованості з платників. Відповідно до пункту 1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абзац 2 пункту 2 Розділу VI Інструкції №449).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (абзаци 3, 4 пункту 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до пункту 3 Розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Кожна з цих умов є окремою самостійною підставою для направлення платнику вимоги про сплату боргу.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Відтак, згаданою вище Інструкцією №449 передбачено можливість формування вимоги про сплату боргу якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, в тому числі й на підставі облікових даних з інформаційної системи податкового органу.

У спірному випадку сума недоїмки була зменшена через наявну переплату у позивача, що відображалася в інтегрованій картці платника єдиного внеску, а саме на суму 483,73 грн. Сума недоїмки на дату винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2021 становила 10675,65 грн, з них 486,26 грн штраф, 10189,39 грн пеня.

Інструкція №449 також містить положення аналогічні тим, що й у Законі № 2464-VI щодо застосування штрафу. Так, згідно з пунктом 1 розділу VIІ Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

У підпункті 2 пункту 2 розділу VIІ Інструкції №449 вказано, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Не погоджуючись із застосування штрафних санкцій та нарахуванням пені, позивач зазначає про відсутність у нього обов`язку по сплаті єдиного внесок, оскільки він з 18.12.2014 провів державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Разом з тим, встановлені у цій справі обставини підтверджують наявність боргу по єдиному внеску станом на дату припинення статусу підприємця ОСОБА_1 , зобов`язання по сплаті якого відповідно до положень частини четвертої статті 6 Закону № 2464-VI несе фізична особа в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що відповідачем підставно застосовано до позивача штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте з дотриманням інших вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) належить відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ).

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.