Справа № 280/5049/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5049/21
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року (суддя Прасов О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 16257,45 грн.;

Про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 16257,45 грн.;

Про стягнення з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно) на користь позивача за період з 26.03.2021 по день ухвалення судового рішення за цим позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року в задоволенні позову було відмовлено.

Позивачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити повністю з урахуванням виплаченої суми.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, судом не було враховано, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було виплачена вартість речового майна.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу у Національній гвардії України, останні звання та посада перед звільненням старший лейтенант, офіцер групи бойової та спеціальної підготовки ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

Наказом командувача Національної гвардії України від 25.02.2021 за №32о/с позивача звільнено з військової служби у запас за пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 26.03.2021 за №63 позивача виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та усіх видів забезпечення з 26.03.2021 та направлено для зарахування на військовий облік до Хмельницького РТЦК та СП Хмельницької області.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому при звільненні грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано до суду доказів звернення до командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ із заявою (рапортом) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження служби.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу під час звільнення, через відсутність відповідної заяви (рапорту) позивача поданого під час проходження служби. Також, за висновками суду першої інстанції відповідальність для відповідача, передбачена приписами ст.117 КЗпП України, не настає.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колег суддів зазначає наступне.

Матеріали справи містять довідку від 08.07.2021, яку до суду першої інстанції було надано представником відповідача, з якої вбачається, що позивачу було нараховано 16257, 45грн. грошової компенсації за неотримане речове майно в військовій частині НОМЕР_1 (а.с.26).

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав відсутності у позивача права на отримання компенсації, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач на час розгляду справи в суді першої інстанції сплатив позивачу спірну суму.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їхньою заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Відтак, підлягає визнанню протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 16257,45 грн.

Оскільки на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції військова частина заборгованість сплатила, в задоволенні позову про стягнення грошової компенсації вартості за не отримане речове майно належить відмовити.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Колегія суддів вважає необхідним врахувати наступні обставини: співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та те, що відповідач добровільно сплатив позивачу належну компенсацію за речове майно.

За таких обставин колегія суддів доходить до висновку що справедливою, пропорційною та такою, що відповідає критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 16257,45 грн.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 16257,45 грн.

Стягнути з військової частини Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16257,45 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 08 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш