Справа № 461/10503/20
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Радченко В.Є.,

за участю секретаря судових засідань Степанюк Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, вул. Перфецького,19), Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста,3, ), третя особа капрал поліції УПП у Львівській області взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП Лебідь Михайло Володимирович (адреса: м.Львів, вул. Перфецького,19) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Галицького районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа капрал поліції УПП у Львівській області взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП Лебідь Михайло Володимирович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою капрала поліції взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції Львівської області ДПП серії ГАБ №089785 від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. за ч.1 ст.178 КУпАП, за те що 30 листопада 2020 року о 03 год. 57 хв. перебував у громадському місці, а саме по вулиці Шпитальній,8а у п`яному вигляді та своєю поведінкою ображав людську гідність та громадську мораль, що виражалось у розхитуванні даної особи при ходьбі зі сторони в сторону даної особи і неприємному запаху з порожнини рота, почервоніння обличчя. Вважає, що дана постанова є безпідставною, противною та підлягає скасуванню, оскільки винесена із порушенням чинного законодавства, не відповідає вимогам Закону.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.12.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 22.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення на електронну адресу.

Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Третя особа капрал поліції УПП у Львівській області Лебідь Михайло Володимирович в судове засідання не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про судове засідання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2020 року поліцейським взвоу 2 роти1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП капралом поліції Лебедь Михайлом Володимировичем було складено постанову ГАБ №089785 від 30.11.2020 року, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 85 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови, винесеної відносно ОСОБА_1 вбачається, що 30.11.2020 у м.Львові о 03 год. 57 хв. останній перебував у громадському місці, а саме по вул.Шпитальна,8а у п`яному вигляді та своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль, що виражалось у розхитуванні даної особи при ходьбі зі сторони в сторону даної особи і неприємному запаху з порожнини рота, почервоніння обличчя, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 і ч.2 ст. 178 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 178 КУпАП розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з`явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч.1 ст.178 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та не надав жодного доказу. Будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння, доказів зворотного відповідачі до суду не надали.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, правову конструкцію диспозиції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим вбачається правові підстави для скасування постанови серії ГАБ №089785 від 30.11.2021 року.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені судом матеріали справи, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова серії ГАБ №089785 від 30.11.2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 від 18.03.2020, розмір судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення повинен складати 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з задоволенням позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача розміру понесених ним витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 4000 грн., суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зокрема, згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до приписів ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Документи, що підтверджують повноваження представників, визначенні статтею 59 КАС України.

Згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Приписами п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає розрахунок витрат, понесених у зв`язку з підготовкою, поданням та розглядом даної справи:

-усна консультація адвокатом, вивчення документів, підготовка позовної заяви 1 год.;

-прогнозована участь у судових засіданнях 3 засідання по 1 год. = 3 год.;

-ознайомлення, вивчення з додатковими письмовими доказами, поданих відповідачем, підготовка відповіді на відзив 1 год.

Всього 4 години (4 год. х 1000 = 4000 грн.).

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні документи, що підтверджують надану правову допомогу ОСОБА_1 , а саме: ордер чи довіреність на представництво в суді, договір про надання правничої (правової) допомоги та квитанція про сплату відповідної суми.

Вищезазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Натомість суду не було подано докази того, що зазначена правова допомога була надана та фактично оплачена позивачем, тобто не підтверджено факту надання юридичних послуг відповідними доказами, а відтак у суду відсутні законні підстави для задоволення цієї вимоги в повному обсязі.

Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правової допомоги не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Керуючись ст. ст.2, 6-10, 77, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295, КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, вул. Перфецького,19), Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста,3, ), третя особа капрал поліції УПП у Львівській області взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП Лебідь Михайло Володимирович (адреса: м.Львів, вул. Перфецького,19) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу 2 роти 1 батальойону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Лебедь Михайла Володимировича у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №089785 від 30.11.20020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 85 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 178 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 454 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Є.Радченко