Справа № 179/1824/21
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2021-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Т.А. розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Скляр Сергія Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Скляр Сергія Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.10.2021 року відповідачем, відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 507275, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом оскаржуваної постанови відповідач зазначив, що ОСОБА_1 21.06.2021 року на автодорозі Дніпропетровськ-Магдалинівка-Котовка рухався на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з швидкістю 135 км/год, що являлось перевищенням допустимої швидкості на 45 км.

Позивач зазначає, що вищезазначена постанова винесена в супереч вимогам закону, з грубим порушенням його прав, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Так, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач проігнорував заявлене позивачем клопотання про залучення до розгляду справи адвоката, так як сам позивач не володіє юридичними знаннями і відповідно позбавлений можливості захищати власні інтереси.

Більш того, слід зазначити, що ОСОБА_1 являється громадянином Вірменії, та взагалі не має навіть поверхневих знань національного законодавства, що являється додатковим підтвердженням обмеження його прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Прохання забезпечити право на захист позивач висловив на адресу відповідача під час винесення оскаржуваної постанови як в усній формі, так і здійснив відповідний запис в тексті постанови, однак дане клопотання позивача було залишено поза увагою.

Своїми діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Окремо позивач вважає за необхідне зазначити, що він, як громадянин Вірменії взагалі не володіє українською мовою, та відповідно не мав можливості повноцінно ознайомитися з матеріалами справи про адміністративне правопорушенні, які складені українською мовою та відповідно надати оцінку правомірності прийнятої постанови, навіть в межах наявних у нього знань.

Щодо змісту правопорушення, яке було зазначено в фабулі оскаржуваної постанови, позивач вважає, що викладені в цій обставини являються повністю безпідставними, так як не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Позивач не допускав перевищення швидкості, в час та місці, яке вказано в постанові у справі про адміністративне правопорушення.

11.06.2021 року позивач дійсно, приблизно в 10 год. 00 хв. рухався на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі «Т-04-10 Дніпро- Магдалинівка-Котовка», з боку с. Новопетрівка в напрямку смт. Магдалинівка, де на перехресті із автодорогою «С-04-07-24 с. Шевське, зіткнуся із автомобілем «М-2140», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Вказане ДТП було вчинено з вини ОСОБА_2 , що відповідно підтверджується матеріалами кримінального провадження № 000450, яке на даний час розглядається Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 286-1 ч. 3 КК України.

Безпосередньо в момент ДТП позивач рухався із швидкістю близько 90 км/год., і зворотного у встановленому законом порядку, встановлено не було.

Позивачу відомо, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 000450, слідчим було проведено експертизу відеозапису реєстратора автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де експертом було визначено, що швидкість руху транспортного засобу становила 135 км/год, однак даний висновок винесений всупереч вимогам закону, відноситься до категорії «припущення», так як при проведенні дослідження експертом було використано декілька разів перекопійований відеозапис, без залучення оригінального носія, що відповідно призвело до дослідження відредагованого відеозапису та спотворило його результати.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського, бо вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнає, вважає свої дії такими, що відповідають вимогам законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

28.10.2021 року інспектором групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Скляр Сергієм Петровичем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 507275, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а. с. 6).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що ОСОБА_1 21.06.2021 року на автодорозі Дніпропетровськ-Магдалишвка-Котовка рухався на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 135 км/год, що є перевищенням допустимої швидкості на 45 км.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно пп. ґ п. 12.6 Правил дорожнього руху України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Між тим, в порушення ст. 77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, який заперечував проти позову, не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 507275 від 28.10.2021 року, винесену інспектором групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Скляр Сергієм Петровичем відносно ОСОБА_1 , про накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Т.А.Ковальчук