Справа № 240/33969/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

08 грудня 2021 року м. Житомир справа № 240/33969/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Вчорайшенської сільської ради до Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справи за позовом Вчорайшенської сільської ради до Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвалою судді від 02.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленні учасників справи.

07.12.2021 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову №2017, в якій просить:

- заборонити державному виконавцю Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) вчиняти виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 67022509, спрямовані на примусове виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі №240/2204/21, в тому числі накладати штраф за повторне невиконання вказаного рішення;

- зупинити стягнення з Вчорайшенської сільської ради мінімальних витрат виконавчого провадження №67022509 в сумі 150,00 гривень на підставі постанови начальника Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Більського О.Л. про розмір мінімальних витрат від 04 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні №67022509;

- зупинити стягнення з Вчорайшенської сільської ради виконавчого збору у виконавчому провадженні №67022509 в сумі 24000,00 гривень на підставі постанови начальника Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Більського О.Л. про стягнення виконавчого збору від 04 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні №67022509;

Аргументуючи підстави, які слугували для подання заяви про забезпечення позову, представник позивача вказав, що начальник Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Більський О.Л. не вжив жодних дій щодо з`ясування питання стадії та порядку виконання сільською радою рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі № 240/2204/21, що у свою чергу призвело до винесення протиправної постанови, якою накладено на Вчорайшенську сільську раду штраф в розмірі 5100 грн.

Наголошує, що державним виконавцем під час винесення оскаржуваних постанов, не було враховано факт виконання рішення суду та прийняття сільською радою рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та передачу у постійне користування земельних ділянок» № 1050 від 15.11.2021.

При цьому, додатково зауважує, що оскарження постанови відповідача не зупиняє її виконання, а для відновлення наслідків, до яких призведе виконання постанови про стягнення виконавчого збору буде необхідно докласти значних сил та витрат, а тому наявні підстави для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, слід врахувати наступне.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з викладених норм слідує, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності обставин визначених ч.2 ст.150 КАС України, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Зокрема, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Вчорайшенська сільська рада звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №67022509 за виконавчим листом № 10013/2021, виданого 06.09.2021 Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 240/2204/21, а також винесені в межах даного виконавчого провадження постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000, 00 грн.

Суд, дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, дійшов висновку про недоведеність позивачем існування, визначених у статті 150 КАС України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами (в даному випадку такі відсутні).

У той же час, слід відмітити, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Вказана позиція викладена у постанові від 28.03.2018 Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/521/17.

У питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди й мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Відтак, позивач як на підставу очевидності протиправної бездіяльності посилається на незаконне винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов. При цьому пояснює, що державним виконавцем при застосуванні штрафу не враховано факт прийняття сільською радою рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та передачу у постійне користування земельних ділянок» № 1050 від 15.11.2021, що у свою чергу свідчить про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/2204/21 на момент застосування штрафу.

Однак, суд дослідивши матеріали справи, вважає, що в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову не надано достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, та того, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, суд вважає, що наведені позивачем обставини щодо очевидності протиправної бездіяльності не є достатніми, безспірними та доведеними.

Разом із тим, сам факт подання позову не вказує про наявність ознак очевидної протиправної бездіяльності відповідача, тому не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи.

Таким чином, в даному випадку висновок щодо очевидності протиправності оскаржуваних постанов може бути зроблений судом лише за результатами розгляду справи по суті.

А тому, у контексті наведеного слід відмітити, що забезпечення позову шляхом вказаним позивачем у поданій заяві, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Суд звертає увагу на те, що застосування такого заходу забезпечення позову, який просить позивач, є неможливим без дослідження усіх обставин справи, що в свою чергу, входить до предмету доказування у даній адміністративній справі.

Враховуючи співвідношення інтересу заявника, про захист якого він просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд дійшов висновку, що обрані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які він висуває до відповідача.

Доводи позивача не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Крім того, суд вважає, що з даної заяви не вбачається очевидної протиправної бездіяльності відповідача.

Наявність ознак протиправної бездіяльності відповідача може бути виявлена тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, під час розгляду справи по суті.

Тобто, висновок суду про правомірну чи протиправну бездіяльність, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 150-154,256 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви Вчорайшенської сільської ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко