Справа № 500/5588/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5588/21

07 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №1900-0304-8/4214 від 11 лютого 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.10.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За результатами розгляду вказаної заяви відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав на території зони посиленого радіологічного контролю, тому немає підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку. Також, станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Ухвалою судді від 28.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.10.2021 представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, та зокрема вказує, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється особам, які постійно працювали у вище зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. За період з 16.03.1988 по 26.04.1990 не підтверджено факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки довідки, видані Нагірянською сільською радою за №795 від 11.12.2020 та №37 від 13.01.2021, містять суперечливу інформацію щодо періодів проживання в с. Сосулівка Чортківського району. Таким чином, відповідача дійшов висновку, що з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав на території зони посиленого радіологічного контролю. Тому, на його думку, підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час немає. Вказує, що станом на 01.01.1993 року не підтверджено факту проживання або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, відтак, призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи немає підстав.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.01.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розглянувши вказану заяву та додані документи, відповідач листом від 11.02.2021 №1900-0304-8/4214 повідомив позивача про те, що підстав для призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає.

Свою відмову Головне управління Пенсійного фонду вмотивувало тим, що позивачем станом на 01.01.1993 року не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Також, у вказаному листі пенсійний орган вказав, що оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав на території зони посиленого радіологічного контролю, підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час немає.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, у даному випадку, при призначенні пенсії необхідний страховий стаж позивачки повинен становити не менше 22 роки, що не заперечується відповідачем.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Постановою "Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 23.07.1991 № 106 затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106), згідно якого село Сосулівка та місто Чортків Чортківського району Тернопільської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак йому було відмовлено, зв`язку із тим, що станом на 01.01.1993 не підтверджено факту його проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Крім того, оскільки з моменту аварії по 31.07.1986 позивач не проживав на території зони посиленого радіологічного контролю, підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час немає.

Так, в обґрунтування наведеного, відповідач посилається на те, що за період з 16.03.1988 по 26.04.1990 не підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки довідки, видані Нагірянською сільською радою за №795 від 11.12.2020 та №37 від 13.01.2021, містять суперечливу інформацію щодо періодів проживання в с. Сосулівка Чортківського району.

Дослідивши вказані довідки (аркуші справи 37-38), суд погоджується із відповідачем, що вказані довідки не відповідають одна одній щодо періоду проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю.

Поряд із цим, у матеріалах справи наявний військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від листопада 1984 року (аркуші справи 16-18), з якого видно, що позивач проходив службу в Збройних Силах у військових частинах № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 . Прийнятий на облік в с/р Улашківці 14.11.1986 року, знятий з обліку 08.12.1986 року; прийнятий на облік Тернопільським міським воєнним комісаріатом Тернопільської області 17.12.1986 року, знятий з обліку 17.03.1987 року; прийнятий на облік Сосулівською сільською радою 20.03.1987 року, знятий з обліку 19.10.1987 року; прийнятий на облік Горішньовигнанською сільською радою 20.10.1987 року, знятий з обліку 01.04.1988 року; прийнятий на облік Сосулівською сільською радою 25.04.1988 року, знятий з обліку 31.08.2006 року.

При цьому, військова частина № НОМЕР_3 , де проходив службу позивач з 26.04.1985 по 12.11.1986, знаходилась в зоні посиленого радіоекологічного контролю на території Республіки Білорусь, що підтверджується анкетою-запитом від 20.08.2021 № 471 (аркуш справи 20).

Крім того, згідно акта встановлення факту проживання, складеного депутатом Нагірянської сільської ради ОСОБА_2 в присутності сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в період з березня 1988 по квітень 1990 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, як слідує із пояснень відповідача, оскаржуваного рішення та відзиву, згідно поданих позивачем документів пенсійним органом підтверджено факт роботи, проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю з 20.03.1987 по 21.10.1987, з 02.11.1987 по 15.03.1988 з 27.04.1990 по 01.09.2006, з 21.09.2006 по 02.12.2011, з 03.12.2011 по 31.12.2014.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт приживання позивача не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 підтверджено належними та допустимими доказами.

Також, підтверджено те, що з моменту аварії по 31.07.1986 позивач проживав на території зони посиленого радіологічного контролю.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення до відповідача, набув право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та має відповідний стаж, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області призначити відповідну пенсію ОСОБА_1 з 26 жовтня 2020 року.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 26 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.