Справа № 932/4820/21
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/4820/21
Провадження № 2а/932/231/21
Р І Ш Е Н Н Я
03 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.
при секретарі - Скопа Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди, -
17.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 07.04.2021 року, не порушуючи правил дорожнього руху, на ділянці під дорожнім знаком 5.38 (яким позначається місто для паркування) за адресою площа Троїцька 2-А, було залишено належний йому автомобіль «Рено Дастер» НОМЕР_1 . Через деякий час на цьому ж місці було виявлено його відсутність та на його місці стояла вже інша машина. Дана подія викликала у нього, як власника, відчай та нервовий стрес з підняттям тиску та він був змушений терміново приймати ліки. Спочатку він вирішив, що його новий автомобіль викрали, він навіть не міг збагнути, що його могли евакувати, оскільки, він не ускладнював і не перешкоджав руху транспорту або пішоходам. За тридцять п`ять років водійського стажу він жодного разу не порушував правил та не притягався до відповідальності, вилучення майна без рішення суду він вважає порушенням прав власності, що передбачене ст. 41 Конституції України. Згодом з`ясувалося, що автомобіль безпідставно евакуатором направлено на штрафний майданчик на вул. Курсантську, 7.
Позивач зазначає, що тимчасове затримання автомобіля і доставляння його на штраф майданчик за допомогою евакуатора дозволяється виключно у випадку, якщо автомобіль істотно створює суттєву перешкоду для дорожнього руху або загрозу безпеці дорожнього руху і усунути такі перешкоди чи небезпеку є неможливим, але на думку інспектора з паркування, яка, начебто, виписала постанову про порушення правил, здалося цього недостатньо, тому окрім штрафу вона безпідставно вирішила заробити ще й на евакуації автомобіля на штрафмайданчик та на штрафі за його зберігання. Порушуючи його права на захист, його не було долучено до розгляду справи, позбавлено права надавати докази, залучити адвоката і надати доводи. Тобто, інспектором з паркування, з перевищенням наданих повноважень, безпідставно, всупереч вимогам закону, з порушенням прав власності, затримано та незаконно евакуйовано належний йому автомобіль, яке не створював перешкод дорожньому руху або загрозу безпеці руху та переходів. Він, як власник автомобіля, прибувши на штрафмайданчик на вул. Курсантську, 7, о 13.00 год. у присутності особи, відповідальної за зберігання транспорту, при огляді автомобіля «Рено-Дастер», АЕ80-20МЕ, виявив пошкодження, яких раніше на автомобілі не було, а саме: на передній двері водія виявлена вм`ятина, на задній двері було пошкоджене лакофарбове покриття, також на задньому крилі мались пошкодження. Про його претензії про пошкодження автомобіля під час евакуації, транспортування або збереження він письмово зазначив в заяві, яку йому запропонували скласти. На його питання хто саме здійснював транспортування та доставку його автомобіля, працівники майданчика повідомили, що їм це не відомо, для з`ясування цих питань необхідно їхати на іншій кінець міста за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою в інспекції з контролю за паркуванням йому відмовили в наданні документів, зазначили, що усі документи буде надіслано поштою за місцем його мешкання.
Складаючи оскаржуваний Акт огляду, інспектор з паркування безпідставно та необгрунтованно зазначила факти, які не відповідають дійсності, а саме, що при візуальному огляді транспортного засобу, який вона вирішила евакуювати, виявлено, що на лобовому склі авто маються сколи, що передній та задній бампер мають подряпини. Будь-яких інших пошкоджень автомобіля під час огляду та складання акту №117550 інспектором з паркування виявлено не було і не зафіксовано, що спростовується протоколом огляду автомобіля на майданчику вул. Курсантська, 7, складеним слідчим Самарського відділу поліції. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання", тимчасове затримання дозволяється виключно у випадках, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. У інспектора з паркування відсутні будь-які належні докази звернення громадян чи водіїв, які б доводили, що його автомобіль створював перешкоди в русі. Тобто, зупинку транспортного засобу не було допущено у спосіб, що робив неможливим рух інших транспортних засобів або створював перешкоди для руху пішоходів, тому автомобіль безпідставно та протиправно було евакуйовано. Надані ним до суду докази переконливо доводять, що порушення правил зупинки або стоянки, які б створювали перепони в дорожньому русі або загрозу безпеки руху відсутні.
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просить визнати дії та процедуру складання Акту огляду, тимчасового затримання переміщення належного його автомобілю інспектором з паркування ОСОБА_2 у частині прийняття рішення про евакуацію авто на штраф майданчик незаконною, такою, що не відповідає закону і Постанові Кабінету міністрів України № 989 від 14.11.2018 р.; визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та протиправного стягнення коштів у вигляді штрафу; в розмірі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику, в розмірі штрафу в сумі 347,00 грн. і повернути йому незаконно отримані кошти за надання, начебто, примусових послуг; зобов`язати відповідача вилучити з реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку його авто на пішохідному переході», що не відповідає дійсності, докази чого відсутні; стягнути з відповідача 1500 грн. витрат за надання правової допомоги по складанню скарги до суду та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями інспектора з паркування з приводу безпідставного евакуювання автомобіля на штрафмайданчик, які вважає достатніми і необхідними для відновлення попереднього морального стану; повернути заподіяні матеріальні збитки, понесені внаслідок протиправної евакуації та, начебто, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 2600,00 грн., кошти, які у подальшому потрібно стягнуті у порядку регресу безпосередньо з інспектора, який своїми неправомірними діями заподіяв всі ці збитки.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021 року суддя Кіпчарський О.М. був визначений для розгляду даної справи.
Ухвалою судді від 23.06.2021 року скарга ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.
Ухвалою від 15.07.2021 року суддею прийнята скарга до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з призначенням проведення судового засідання.
09.08.2021 року ОСОБА_1 суду надано Відповідь на відзив, в якій він підтримав свої вимоги, посилаючись на необгрунтованість заперечень відповідача, викладених у Відзиві на позовну заяву.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 05.10.2021 року № 280 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справи суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної справи.
Ухвалою від 11.10.2021 року суддею прийнята справа до провадження, визначено про її розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням проведення судового засідання.
В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником автомобіля RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 .
07.04.2021 року автомобіль RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , був залишений на ділянці під дорожнім знаком 5.38 (яким позначається місто для паркування) за адресою площа Троїцька, 2-А. Через деякий час ОСОБА_1 була виявлена відсутність автомобіля на вищезазначеному місці та з`ясовано, що належний йому автомобіль інспектором з паркування евакуатором було затримано та направлено на спеціальний майданчик на вул. Курсантську, 7 в м. Дніпро.
Прибувши в цей же день на спеціальний майданчик, розташований за вказаною адресою, позивач виявив, що належний йому автомобіль перебуває саме на цьому спеціальному майданчику і працівниками майданчику його було повідомлено про необхідність сплатити штраф за порушення правил паркування, а також грошових коштів в сумі 2110,00 грн. за евакуацію автомобіля на вказаний майданчик та 144,00 грн. за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику.
Відповідно до квитанції №216457814 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено штраф за паркування в сумі 340 грн.; відповідно до квитанції № 216457730 від 07.04.2021 року за послуги з евакуації автомобіля було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн, а з врахуванням суми комісійної винагороди загальна сума сплачених коштів складає 2154,00 грн.; відповідно до квитанції № 216457669 від 07.04.2021 року за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. а з врахуванням суми комісійної винагороди загальна сума сплачених коштів складає 147,00 грн.
В зв`язку з виявленням при огляді пошкоджень автомобіля, які до здійснення його евакуації за твердженням позивача були відсутні, позивачем було викликано на спеціальний майданчик на вул. Курсантську, 7 в м. Дніпро працівників поліції, якими було складено протокол огляду місця подій від 07.04.2021 року, в якому зазначено про виявлені пошкодження та прийнято від позивача заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Вважаючи свої права порушеними з боку відповідача, позивач звернувся до суду з вимогами до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди, які викладені ним у письмовій скарзі, що розглядається у даній справі.
Судом встановлено, що зверненню позивачем до суду за захистом своїх порушених прав передувало наступне.
30.04.2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомленя серії ІД № 00350763 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень.
Як зазначено у вказаній постанові, «07.04.2021 року 10 год. 29 хв. транспортним засобом RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою М. ДНІПРО ТРОЇЦЬКА ПЛОЩА 2А, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від пішохідних переходів з обох боків, не у випадку надання переваги в русі.
Вказана Постанова складена на власника транспортного засобу RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , оскільки водій автомобіля на час її складання був відсутній.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з ч. 1 cт. 260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.
Відповідно до cт. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.
У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (ч. 3 ст. 265-2 КУпАП).
Відповідно до приписів ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках можливо виключно за наявності обґрунтованих підстав, що особою вчинено адміністративне правопорушення передбачене зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 КУпАП та є крайнім заходом для припинення цих адміністративних правопорушень, який можливо застосувати лише у разі відсутності можливості усунути в іншій спосіб та при цьому, вичерпано інші заходи впливу.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що для правильного вирішення даного спору необхідно встановити, чи був розміщений транспортний засіб позивача таким чином, що суттєво перешкоджав дорожньому руху, оскільки це є необхідною умовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та відповідно для затримання та доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик.
Згідно п.п.г) п. 15.9 Правил дорожнього руху України, зупинка транспортних засобів забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, у відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За правилами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Матеріали справи містять фотодокументи, надані позивачем, де зображені різні ракурси автомобіля RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , і з них не вбачається, що цей автомобіль 07.04.2021 року було залишено для стоянки в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Троїцька площа, 2А, таким чином, що він створював перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів. Не вбачається дані обставини і з фотокарток, наданих відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль був припаркований таким чином, що зробив неможливим рух іншим транспортним засобам, або створив перешкоду для руху пішоходів, відповідачем суду не надано.
Недоведення відповідачем факту створення транспортним засобом позивача перешкод для руху пішоходів або інших транспортних засобів відповідно свідчить про недоведення факту порушення позивачем п.п.г) п. 15.9 Правил дорожнього руху України.
Крім того, з наданих сторонами фотокарток та матеріалів справи не вбачається, і доказів цьому відповідачем не надано, що місце стоянки (зупинки) автомобіля RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , 07.04.2021 року було ближче 10 м від пішохідного переходу. По вказаним фотокарткам взагалі неможливо впевнитися щодо місцязнаходження автомобіля відносно пішохідного переходу, на якій відстані від пішохідного переходу стояв зазначений автомобіль на час складання оспорюваної постанови.
Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення передбачений статтею 283 КУпАП. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Разом з цим, вищевказана Постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серія ІД № 00350763 від 30 квітня 2021 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки вона не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи про адміністративного правопорушення, в ній не зазначені суть та обставини адміністративного правопорушення, а лише зазначено (дослівно): «07.04.2021 року 10 год. 29 хв. транспортним засобом RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою М. ДНІПРО ТРОЇЦЬКА ПЛОЩА 2А, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від пішохідних переходів з обох боків, не у випадку надання переваги в русі».

Встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача, якому не було роз`яснено його права на отримання правової допомоги, позбавлено права надавати докази і надати свої доводи.

Таким чином, відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, виключає, згідно вимог ст.265-4 КУпАП, застосування до неї такого заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу.

В оскаржуваній постанові зазначено, що фотозйомка при складанні постанови здійснювалася за допомогою технічного засобу «Logic instrument fieldbook K80V2», проте не зазначено його серійний номер, дату проходження перевірки приладом та про його сертифікацію.

З наданого позивачем листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.10.2021 року № 04/05/02-2839, за підписом заступника голови служби Потій О., вбачається, що інформація щодо застосування планшетного персонального комп`ютера FBK5D4A1A100 Rugget Tablet Logic instrument fieldbook K80V2 Intei Atom-tm x5-Z8350 Cherry Trail Quad Core CPU в ITC « Єдиний паркувальний простір», що належить Інспекції контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в Адміністрації Держспецзв`язку відсутня.

З наданого представником відповідача суду листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 26.11.2021 року № 04/05/02-3422, за підписом голови служби Щиголь Ю., вбачається, що з урахуванням змісту експертного висновку від 31.07.2019 року №04/03/02-2668 планшетний комп`ютер fieldbook можливо застосовувати як складову частину засобу криптографічного захисту інформації, який входить до складу ІТС, яка призначена для фіксування адміністративного правопорушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів.

Суд вважає, що зміст цього листа, наданого відповідачем, ніяким чином не спростовує інформацію, викладену в листі, наданому позивачем, тому вважає належним доказом обгрунтованості позовних вимог позивача саме лист Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.10.2021 року № 04/05/02-2839 щодо відсутності у вказаній службі інформації щодо застосування планшетного персонального комп`ютера в ITC «Єдиний паркувальний простір», що належить Інспекції контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено яким вимірювальним засобом (рулеткою, тощо) вимірювалася відстань від автомобіля RENAULT DUSTER, р.н. НОМЕР_1 , що стояв, до пішохідного переходу, чи здійснена у встановленому законом порядку сертифікація або повірка цього засобу вимірювання.

Зважаючи на викладене, задоволенню підлягають вимоги позивача про визнання протиправними дій головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу - автомобіля RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_1 , на спеціальний штрафний майданчик.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому суд приходить до висновку, що дії головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. не відповідали вимогам законодавства України, а тому суд приходить до висновку, що Постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серія ІД № 00350763 від 30 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підлягає закриттю.

У скарзі ОСОБА_1 також заявлено вимогу про зобов`язання відповідача вилучити з реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку його авто на пішохідному переході».

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист у передбачений законом спосіб.

Суд вважає, що вимоги позивача про вилучення вказаної інформації з реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху задоволенню не підлягають, оскільки зазначена інформація не є належним доказом вчинення позивачем будь-якого правопорушення і не встановлює для нього будь-яких обов`язків чи зобов`язань. А відтак вимога про зобов`язання вилучити цю інформацію не є належним, передбаченим чинним законодавством, а зокрема, КАС України, способом захисту прав позивача, які поновленні судом у даній справі шляхом задоволення судом вимог про визнання протиправними дій головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу та шляхом визнання протиправною та скасування оскаржуваної у даній справі Постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серія ІД № 00350763 від 30 квітня 2021 року.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом, про визнання протиправним застосування забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання автомобіля задоволенні, а вимоги про стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоду у вигляді сплаченого штрафу за паркування є похідними від вищенаведених вимог, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого ним штрафу за паркування в сумі 347,00 грн. (340 грн. + 47 грн. комісії) підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику слід зазначити наступне.

Відповідно до квитанції № 216457730 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн, а з врахуванням суми комісійної винагороди 2154,00 грн. за послуги з евакуації автомобіля; відповідно до квитанції № 216457669 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, а з врахуванням суми комісійної винагороди 147,00 грн.

Як вбачається із вказаних квитанцій, отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР». У даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення (зобов`язання повернути) вказаних грошових коштів з відповідача, який не є їх отримувачем, будь-яких вимог про їх отримання з КП «Міськавтопарк ДМР» у цій справі не заявлялося, дане підприємство не є учасником справи. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) зазначених грошових коштів задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих в`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на встановлені вище обставини суд погоджується з тим, що позивачу протиправними діями відповідача заподіяна моральна шкоду, яку він оцінив в 5000,00 грн.

В наслідок протиправного затримала належного позивачу автомобіля та доставлення його на спеціальний майданчик, протиправного складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення позивач, який є літньою людино, дійсно зазнав душевних страждань, хвилювань, перебував у стресовому стані, що негативно позначилося на його самопочутті, неможливістю користуватися автомобілем були порушенні його нормальні життєві зв`язки, позивач зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з протиправними діями відповідача.

Виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, з урахуванням того, що ці вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними дій та постанови, позовні дані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також, серед вимог позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1500,00 грн. витрат за надання правової допомоги по складанню скарги до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до п.1 ч.3 цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України перебачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зважаючи на те, що позивачем не надано ніяких доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу по цій справі, його позовні вимоги про стягнення таких витрат з відповідача задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У Відзиві на скаргу та в судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_1 повинен був звертатися до суду із адміністративним позовом, а не зі скаргою.

Разом з цим, суд вважає зазначити наступне.

За положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Вимоги до змісту позовної заяви передбачені ч.5 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.

З матеріалів справи вбачається, що для захисту своїх порушених прав ОСОБА_1 17.06.2021 року звернувся до суду саме зі Скаргою (у порядку ст. 267 КУпАП) про скасування постанови про накладання адміністативного стягнення, визнання неправомірною евакуацію авто та стягнення коштів на примусові послуги.

З урахуванням вищевикладених положень законодавства та усталену практику Європейського суду, звернення до суду ОСОБА_1 для захисту своїх порушених прав зі скаргою, а не з адміністративним позовом, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі, тому судом правомірно було постановлено відповідну ухвалу про відкриття провадження у даній справі.

Зважаючи на встановлені судом обставини, за яких відбулося притягнення позивача до адмінвідповідальності, суд вважає, що він звернувся до суду за захистом своїх прав у строки, встановлені КАС України, що не спростовано.

З урахуванням викладеного, зважаючи на часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, , понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-122, 132-134, 139, 143, 241-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди, викладені у скарзі, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу - автомобіля «Renauit», номерний знак НОМЕР_1 , на штрафний майданчик.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серія ІД № 00350763 від 30 квітня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, , на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у вигляді сплаченого штрафу за паркування в сумі 347,00 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а всього 1347,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, , понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди, які викладені у скарзі, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева