Справа № 580/9811/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року справа № 580/9811/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

19.11.2021 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) (далі позивач) подала до Черкаського окружного адміністративного суду позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі - відповідач) про:

визнання неправомірними дій в частині відмови зарахувати половину періоду навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982 до стажу, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання;

зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, а саме в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982 та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% грошового утримання судді у відставці за кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років, виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VІ), п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2005 (чинної на час призначення на посаду судді) не зарахував до стажу роботи на посаді судді половину періоду за денною формою навчання в Харьківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982. На дату виходу у відставку стаж позивача на посаді судді становив більше 25 років. Тому призначено грошове утримання у максимальному розмірі 90% від винагороди працюючого судді. Вважає, що пунктом 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половина строку на денній формі навчання у вищих навчальних закладах, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності. На звернення заявою до відповідача про зарахування до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання у вищому навчальному закладі відповідач всупереч вимог закону відмовив.

Ухвалою суду від 22.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, конкретні правові підстави й фактичні обставини та підстави відмови у зарахуванні вказаного вище періоду навчання до стажу роботи позивача на посаді судді. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 23.11.2021.

Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

22 червня 1987 року позивачку призначено на посаду судді Уманського міського суду Черкаської області, в лютому 2004 року обрано безстроково на згадану посаду.

Відповідно до постанови Верховної Ради України № 2767-17 від 02.12.2010 позивачку звільнено у відставку з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області, відраховано зі штату суду з 28.12.2010 на підставі наказу голови суду № 66-К від 24.12.2010 та призначено довічне грошове утримання.

Отже, на дату звільнення позивач відпрацювала суддею понад 20 років.

На час її звільнення у відставку діяв Закон 2453-VІ від 07.07.2010, Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» № 584/95 від 10.07.1995 та постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» №865 від 03.09.2005, якими здійснювалося обчислення стажу судді для довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з листом відповідача від 22.10.2021 № 7580-7976/Б-03/8-2300/21 позивачці призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402-VІІІ). Стаж роботи позивача на посаді судді у відставці становить 28 років 4 місяці 27 днів, згідно з розрахунком, зазначеним у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №580/107/21. Вказано, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 66% суддівської винагороди відповідно до п. 3 ст. 142 Закону №1402-VІІІ, яким не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половину терміну навчання у вищому навчальному закладі.

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, в редакції діючій на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI в редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 31 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ № 584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст.135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи вимоги Закону №1402-VIII, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, законодавством України, як чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

З приводу посилань відповідача на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016, яким не передбачено підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді позивача половини терміну навчання у вищому навчальному закладі, суд вважає, що порядок обчислення довічного грошового утримання судді у відставці не регулюється законодавством про пенсійне забезпечення, а чітко визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який є спеціальним і не пов`язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді із сплатою страхових внесків. Тому суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж спеціальним Законом.

На користь викладеного свідчить також і Закон України №1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів». Зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17 адміністративне провадження № К/9901/3222/17, від 19.06.2018 у справі 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17 адміністративне провадження № К/9901/17399/18.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки до стажу роботи на посаді судді має зараховуватися половина періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, а саме Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982, що потребує здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% такого грошового утримання судді у відставці за кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років, з виплатою різниці між належними до сплати та фактичними сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 17.11.2021 № 0.0. про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 908грн.00 коп., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 5 15, 17-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати половину періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, а саме Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) зарахувати до стажу роботи на посаді судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) половину періоду навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, а саме в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 до 28.06.1982, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збільшенням на 2% грошового утримання судді у відставці за кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років, виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) понесені нею витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в розмірі 908грн.00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дати підписання повного тексту рішення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.12.2021.