Справа № 520/19624/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
07 грудня 2021 року № 520/19624/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Харківський обласний територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту б статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 22.07.2021.

В обгрунтування позову позивачем вказано, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2021 про відмову в призначенні йому пенсії є протипранвим та таким, що порушує його права.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 1977 по 1993 роки, що підтверджується записом в трудової книжці та записом в військовому квитку.

Судом встановлено, що позивач був звільнений в званні майора, посади начальника групи згідно наказу Міністерства оборони України від 10 листопада 1993 року № 02349, що підтверджено записом архівної довідки № 179/1/4775 від 13.04.2020.

Отже, як вказано позивачем, його військова служба в Збройних Силах становить 16 років 3 місяці.

При цьому, з 18 січня 2020 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27 серпня 2020 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив призначити пенсію за вислугу років, з урахуванням всіх надбавок і доплат відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачем 15.08.2020 року була отримана відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.08.2020 № 2000-0203-8/52270, в якій зазначено, що позивач не має права на пенсію за вислугу років у зв`язку із тим, що з 18.01.2020 року вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що відповідно до п. б ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04,1993 № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Крім того, позивачу також було повідомлено про те, що відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і' та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3 (далі - Порядок), заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України».

Позивачем вказано, що враховуючи роз`яснену необхідність звертатися із заявою про призначення пенсії за вислугу років до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи (п.1 Порядку), 27.08.2020 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через Харківський обласний військовий комісаріат.

Після тривалого листування з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, Харківським обласним військовим комісаріатом та Чугуївським об`єднаним військовим комісаріатом щодо призначення пенсії, позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 по справі № 520/18608/2020 адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Чугуївського об`єднаного районного військового комісаріату Харківської області в прийнятті заяви, підготовці та поданні документів про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Чугуївський об`єднаний районний військовий комісаріат Харківської області прийняти заяву ОСОБА_1 , підготувати та передати документи про призначення пенсії за вислугу років до Харківського обласного військового комісаріату; в іншій частині вимог позов залишено без задоволення; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об`єднаного районного військового комісаріату Харківської області судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

За даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» судове рішення у вказаній справі не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 22.07.2021 Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки підготовлені та направлені до відповідача матеріали для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2021 року відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з тим, що в поданні про призначення пенсії від 14.07.2021 № 4557, яке надано Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, не вказано кількість календарних років та на момент звільнення зі служби 02.12.1993 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг 45-річного віку, обумовленого п.б ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач, вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, і надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон), в редакції, чинній на сьогоднішній день, мають право на пенсію за вислугу років: особи офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д" статті цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначену у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

В той же час, станом на 17.01.2005, коли позивачу виповнилось 45 років, редакція пункту "б" статті 12 цього Закону (у редакції Закону України від 01.01.2005, підстава - 1769-IV, №2285-IV) передбачала, що право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба , в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні».

Аналогічного висновку дійшов і Харківський окружний адміністративний суд у справі №520/18608/2020, рішення у якій набрало законної сили.

Відтак, із прийняттям чинної редакції Закону, відбулося звуження змісту та обсягу прав і свобод, які вже існували на момент, коли в позивача виникло право на пенсію.

Таким чином, на момент, коли позивачу виповнилося 45 років право на пенсію за вислугу років мали всі особи, які досягли 45-тирічного віку (незалежно від підстав та часу звільнення), які мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становила військова служба.

Натомість на сьогоднішній день, тобто на момент призначення позивачу пенсії, право на пенсію за вислугу років мають лише особи в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

Верховний Суд викладено правову позицію, відповідно до якої незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користуються перелічені в статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи (військовослужбовці) в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі №554/2032/17 від 17.06.2020, по справі №404/8137/13-а від 08.05.2019.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, слід дійти висновку про те, що до відносин стосовно призначення позивачу пенсії за вислугу років підлягає застосування пункт "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції Закону України від 31.07.2002 № 51-IV, яка також була чинною 01.01.2005 року), оскільки відповідна редакція Закону діяла, коли йому виповнилось 45 років, тобто 17.01.2005, і відповідно коли в позивача виникло право на звернення за призначенням пенсії за вислугу років.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, суд зазначає, що приписами ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги), при цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Відтак, завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262- ХІІ.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.04.2021 року по справі № 480/4241/18.

Відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Суд зазначає, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Враховуючи наведене, а також обставини подання всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років та висновки суду по справі №520/18608/2020 щодо призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. б ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на переконання суду наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

В той же час, з огляду на обставини того, що відповідач при прийнятті спірного у даній справі рішення лише надав оцінку розміру вислуги позивача, то наявні підстави для виходу за межі позовних вимог позивача згідно приписів ч.2 ст. 9 КАС України та зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», наданих стосовно позивача Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2021 року №126839/4557 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), третя особа: Харківський обласний територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути матеріали для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», наданих стосовно ОСОБА_1 Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2021 року №126839/4557 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

У задоволенні решт и позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.