Справа № 638/9838/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 р.Справа № 638/9838/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Білоуса В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценка Олександра Сергійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Рибальченко Л.М., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202 по справі № 638/9838/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценка Олександра Сергійовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценка О.С., в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АБ №003581 від 17.06.2020; провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценка Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково.

Постанову серії АБ № 003581 від 17.06.2020 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасовано.

Стягнуто з Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що головним спеціалістом інспектором з паркування сектору інспекційної роботи №2 інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценком О.С. щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 25.05.2020 о 13 год. 18 хв. за адресою: Університетська 9, м. Харків, Харківська область, Україна, здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР, чим порушила п. 8.4 «В», розділ 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетів міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із винесеною постановою про адміністративне правопорушення, позивачка звернулась до суду із позовом про її скасування.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 701 від 10 жовтня 2018 року уповноважено головних спеціалістів - інспекторів з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою та третьою статті 122 КУпАП у частині порушень правил зупинки, стоянки транспортних засобів та частинами першою та другою статті 152-1 КУпАП, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), у межах відповідного населеного пункту.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.4 «в» передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження у русі.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 1.10 ПДР України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Зона дії дорожнього знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаку може бути зменшена табличкою 7.2.2. на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до Примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: 1) ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 2) особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Згідно з Постановою КМУ № 833 від 10.11.2017 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі є взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується позивачкою, що ОСОБА_1 є власником автомобілю MAZDA СХ 5 з реєстраційним знаком НОМЕР_1 .

При цьому, доказів вибуття із володіння позивачки зазначеного транспортного засобу або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача або користувачів вищевказаного транспортного засобу не надано.

Також, судовим розглядом не встановлено та позивачкою не надано доказів аварійної зупинки транспортного засобу, як і не надано доказів зупинки автомобіля в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена» не позивачкою, а іншою особою.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Правову позицію щодо визначення тротуара, як і проїзної частини, складовими елементами дороги загалом, викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №686/13619/17.

Згідно вказаної постанови дорога - це не лише проїзна частина, по якій рухається автомобільний транспорт, але й пішохідна зона, в тому числі й тротуар.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 142 КУпАП передбачено можливість фіксації порушень правил паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а тому такі зображення є належним доказом його вчинення.

На підтвердження того, що позивачка дійсно допустила порушення вимог п. 8.4. «в» ПДР, відповідачем надано до матеріалів справи фотознімки, що зроблені відповідачем за допомогою технічного приладу - LENOVO TB-X704L № HAOTJY2J, схему дислокації дорожніх знаків « 3.34» на вул. Університетській, на ділянці дороги від пров. Спортаківського до узвозу Соборного, з яких можливо встановити, що автомобіль MAZDA СХ 5 з реєстраційним знаком НОМЕР_1 , припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Зазначені фотоматеріали, які були надані до суду першої інстанції відповідають вимогам ст. 142 КУпАП, на фотоматеріалах відображена інформація про дату, час та місце здійснення фотофіксації адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху. Окрім цього, фотознімки здійснено з дотриманням вимог примітки до ст. 142 КУпАП щодо фіксації місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, адже на фотозображеннях містяться географічні координати.

Колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено, що інспектор з паркування повинен зазначати відстань від зони дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» до транспортного засобу, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Враховуючи викладене, інспектором з паркування в повному обсязі дотримано вимоги ч. 1 ст. 14-2 КУпАП щодо встановлення відповідальної особи, яка несе адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), зафіксоване 25.05.2020 о 13 год. 18 хв. по вул. вул. Університетській 9 у м. Харкові в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Доказів неправомірної поведінки інспектора з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради не надано, приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження із забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскільки зазначеними доказами, що містяться в матеріалах справи, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за яке несе належний користувач транспортного засобу MAZDA СХ 5 з реєстраційним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 , колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії АБ № 003581, є неправомірною та підлягає скасуванню.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та приймаються колегією суддів у якості належних.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Стеценка Олександра Сергійовича задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2021 по справі № 638/9838/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк