Справа № 120/11752/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 грудня 2021 р. Справа № 120/11752/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем порушено право позивача на отримання компенсації, як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Ухвалою суду від 24.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку визначеному статтею 262 КАС України.

19.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує щодо задоволення позивних вимог. Зазначив, що оспорювану компенсацію позивачу з 01.04.2020 по 31.12.2020 було призначено Томашпільською РДА в розмірі 2027,00 грн. щомісячно, однак Управлінням праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА не виконали свої зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 18243,00 грн.

На думку представника відповідача, оскільки компенсація призначалась із районного бюджету, відповідно і сплачуватися повинна також із районного бюджету.

Суд дослідивши аргументи викладені у заявах по суті справи та оцінивши наявні у справі докази встановив наступні фактичні обставини.

З листа Тульчинської РДА №716/61-07 від 29.03.2021р. та Довідки Тульчинської РДА №287 від 01.07.2021р. судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2019 року по 10.03.2020 року отримував допомогу по догляду за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 - компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги згідно постанови Кабінету Міністрів України №558 від 29.04.2004 року.

Після звернення 03.11.2020 року за призначенням компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Постанови KM України №859, ОСОБА_1 з 01.04.2020р. по 31.12.2020 р. була призначена компенсація Управлінням соціального захисту населення Томашпільської РДА в розмірі 2027,00 грн. щомісячно.

Такі виплати проведені не були, внаслідок чого, виникла заборгованість з виплати коштів позивачу в сумі 18243,00грн. за період з 01.04.2020р. по 31.12.2020.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 №2671-VIII (далі - Закон №2671) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

У відповідності до пункту 17 статті 1 Закону №2671 соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають.

Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 6 статті 13 Закону №2671 фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з частиною 7 статті 13 Закону №2671 фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Серед основних принципів надання соціальних послуг, передбачених статтею З Закону №2671, зокрема, є принцип добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг.

Аналіз зазначених приписів законодавства свідчить про те, що виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, мають компенсаційний (заохочувальний характер) і не відносяться до соціальних гарантій.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» (далі - Порядок №558) непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та обслуговуватися, встановлений Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі Порядок №859).

Пунктом 3 Порядку №859 визначено, що компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчим органом міської міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади (далі - структурний підрозділ) за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до підпункту «а» пункту 4 частики першої статті 89 Бюджетного кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2021 року, виплата компенсації, здійснювалася з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад.

Тобто, до 01.01.2021 компенсація виплачувалася з бюджету того рівня, на якому працює орган, який призначив компенсацію (сільський, селищний, міський або районний).

З 01.01.2021 відповідно до статті 89 Бюджетного Кодексу України та пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1009 виконавчі органи усіх сільських, селищних, міських рад набули повноважень призначати і виплачувати компенсацію з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад.

Відповідно до підпункту 2 п.3 Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 р. № 807-ІХ у Вінницькій області ліквідовано: Барський, Бершадський, Вінницький, Гайсинський, Жмеринський, Іллінецький, Калинівський, Козятинський, Крижопільський, Липовецький, Літинський, Могилів-Подільський, Мурованокуриловецький, Немирівський, Оратівський, Піщанський, Погребищенський, Теплицький, Тиврівський, Томашпільський. Тростянецький, Тульчинський, Хмільницький, Чернівецький, Чечельницький, Шаргородський, Ямпільський райони; та відповідно до підпункту 2 п.1 абзацу 5 вище вказаної постанови у Вінницькій області утворено Тульчинський район (з адміністративним центром у місті Тульчин) у складі територій Брацлавської селищної, Вапнярської селищної, Городківської сільської, Крижопільської селищної, Піщанської селищної, Студенянської сільської, Томашпільської селищної, Тульчинської міської, Шпиківської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до додатку 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів", шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, відповідно Томашпільську РДА реорганізовано шляхом приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району, тобто до Тульчинської РДА.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6-2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад новоутвореного району, з дня набуття нею повноважень є правонаступником всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу новоутвореного району.

Абзацом 3 підпункту 15 пункту 6-2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що залишки коштів (у тому числі боргові зобов`язання), що утворилися на кінець бюджетного періоду на рахунках районних бюджетів ліквідованих районів, перераховуються одночасно до районного бюджету новоутвореного району, бюджету територіальної громади з урахуванням цільового призначення таких коштів, особливостей розподілу нерухомого майна на підставі платіжних доручень за підписом голови районної ради новоутвореного району або голови комісії з реорганізації районної ради, що припиняється, або керівника місцевого фінансового органу, утвореного до утворення та ліквідації районів.

З аналізу наведеної вище норми Закону слідує, що рада новоутвореного району є правонаступником ліквідованих районів, у тому числі і боргових зобов`язань. Враховуючи те що Вапнярська селищна рада є об`єднаною територіальною громадою, що входить до складу Тульчинського району, з 01.01.2021 набула повноважень призначати та виплачувати компенсацію з бюджету селищної ради, відтак боргові зобов`язання ліквідованої Томашпільської РДА у відповідності до абз. 3 пп. 15 п. 6-2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» перераховані станом на 01.01.2021 до бюджету відповідача.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості як особі, що надає соціальні послуги по догляду на непрофесійній основі за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 в сумі 18243,00 грн. та зобов`язати здійснити такі виплати.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, яка полягає у невиплаті компенсації ОСОБА_1 , як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 в сумі 18243, 00 грн.

Зобов`язати Вапнярську селищну раду Тульчинського району Вінницької області виплатити ОСОБА_1 фактичну заборгованість по компенсації за період, як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 в сумі 18243, 00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Відповідач: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області (вул. Незалежності, 140, смт. Вапнярка, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24240, )

Суддя Комар Павло Анатолійович