Справа № 826/18492/14
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 826/18492/14

адміністративне провадження № К/9901/38232/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Жука А.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №826/18492/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2021 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №826/18492/14 залишено без руху, у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року скаржник надіслав на адресу суду квитанцію про сплату судового збору, у розмірі визначеному законом.

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської обласної прокуратури, Верховний Суд зазначає таке.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2014 року №1049-о «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області»;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області з 27 жовтня 2014 року;

зобов`язати Державну податкову службу України, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, призначити позивача на рівнозначну посаду в Головному управлінні ДПС у Київській області;

стягнути з Державної податкової служби України та Державної фіскальної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27 жовтня 2014 року по 31 березня 2021 рік, в розмірі 1 461 212,89 грн;

зобов`язати Державну податкову службу України, Державну фіскальну службу України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2014 року №1049-о "Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області»;

поновлено позивача з 28 жовтня 2014 року на посаді в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Київській області, що є рівнозначною посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, з якої його було звільнено;

зобов`язано Державну податкову службу України призначити позивача на посаду в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Київській області, що є рівнозначною посаді начальника Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, з якої його було звільнено;

зобов`язано Державну податкову службу України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади";

стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 476 823,27 грн (чотириста сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять три гривні двадцять сім копійок). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

Так, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Дослідивши подану касаційну скаргу на предмет відповідності наведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає підставу касаційного оскарження частину третю статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, частиною третьою статті 328 КАС України врегульовано перелік процесуальних ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку.

Як вбачається з касаційної скарги, Головне управління ДФС у Київській області оскаржує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №826/18492/14.

Отже, посилання на частину третю статті 328 КАС України, як на підставу відкриття касаційного провадження є необґрунтованими.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №826/18492/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак А.В. Жук О.В. Калашнікова