Справа № 944/5170/21
Суддя: Колтун Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/5170/21
Провадження №2-а/944/111/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 рокум.Яворів

Яворівського районного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Веренець Т.Р.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Яворові, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №468626 від 06.09.2021 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2021 року вона разом з чоловіком, двома синами та сестрою прямували з с.Старичі Яворівського району до с.Зашковичі Львівського району на автомобілі марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 . З с.Старичі до передмістя м.Городок керував автомобілем її чоловік ОСОБА_2 . Під`їжджаючи до м.Городок її чоловік відчув сонливість та запаморочення, після чого попросив позивча сісти за кермо даного автомобіля. Рухаючись по м.Городок по вул.Львівській їх зупинив представник Національної поліції, представившись поліцейським СРПП ВПП №1 ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Теплюхом О.О., при цьому не пояснивши причини та підстави зупинки попросив позивача пред`явити йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Ознайомившись із вказаними документами, він також попросив надати страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В цей час чоловік позивача, який перебував в автомобілі повідовим, що страхового полісу немає так, як він є власником автомобіля та має статус учасника бойових дій. Після чого поліцейським СРПП ВПП №1 ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Теплюхом О.О. відносно позивача було винесено оскаржувану постанову. Із зазначенням в постанові, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, чим порушила п.п.2.1 ґ Правил дорожнього руху України. Таким чином, повивача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з цим, вона зобов`язана сплатити штраф у розмірі 425 грн. Право власності на транспортний засіб марки «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 . Крім того, на момент зупинки автомобіля порушень позивачем правил дорожнього руху працівником поліції виявлено не було та протокол щодо порушень правил дорожнього руху відносно позивача не складався. Вказану постанову позивач вважає безпідставною, винесеною з істотним порушенням її прав та не відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому просить суд визнати дії поліцейського СРПП ВПП №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції Теплюха Олега Олексійовича протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №468626 від 06.09.2021 року.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

29.09.2021 року позивачем, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, подано письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

Позивач, яка належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви позов підтримала у повному обсязі та просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву, передбаченого статтею 175 КАС України, не скористався.

В силу вимог ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, суд вбачає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі ч.9 ст.205 КАС України.

Оскільки 25.11.2021 року у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження, у відповідності до ч.5 ст.250 КАС України, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2021 року поліцейським СРПП ВПП №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Теплюхом О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №468626, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 06.09.2021 року о 10:00 год у місті Городок Львівської області ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , без чинного полісу обов`язкового страхування ЦПВ, чим порушила підп."ґ" п.2.1 Превил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, окрім іншого, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з підп."ґ" пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій, механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Так, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положень ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви позивачем додано копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 .

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи, автомобіль марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , який має статус учасника бойових дій.

Судом встановлено, що на час складення оскаржуваної в даній справі постанови, транспортним засобом керувала позивач, тобто транспортний засіб перебував на вказаний час у користуванні позивача, що підтверджується наявністю саме у нього реєстраційного посвідчення на транспортний засіб.

При цьому, як вже було зазначено, пункт 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звільняє, зокрема, учасників бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З приводу цього Конституційний Суду України у своєму Рішенні від 24 грудня 2015 року № 7-рп/2014 надав наступне роз`яснення: "В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі".

Згідно з п.2.2 Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Отже, суд вважає, що, оскільки позивач керувала автомобілем, власника якого законом звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутність у неї відповідного полісу страхування не свідчить про порушення закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як передбачено ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення водіями Правил дорожнього руху України.

Поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 689/11314/17

При цьому, суд звертає особливу увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі N 524/5536/17, від 17.07.2019 по справі N 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі N 524/9716/16-а.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частпною 2 даної статті визначено, окрім іншого, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Зі змісту ст.247 КУпАП убачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, зокрема, пояснень свідків, фото та відео фіксації, матеріали справи не містять, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Дослідивши спірні правовідносини у судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, через недоведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області слід стягнути судовий збір в розмірі 454,00 гривень на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 242, 243-244, 263, 286 КАС України, суд, ст.ст. 9, 122, 251, 247, 258, 280 КУпАП України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №468626 від 06.09.2021 року - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №468626 від 06.09.2021 року, винесену поліцейським СРПП ВПП №1 ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Теплюхом Олегом Олексійовичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири ) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене і підписане 06 грудня 2021 року.

Суддя Ю.М.Колтун