Справа № 580/2497/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2497/21 Суддя першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Черкаській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ НП в Черкаській області щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням 10 років пільгового стажу;

- стягнути з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню зі служби в поліції в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 календарних років з врахуванням пільгового стажу в сумі 70 050,33 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгового стажу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому наголошує на тому, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється без будь-яких обмежень, а чинним законодавством не передбачено заборони включення пільгового стажу для нарахування одноразової грошової допомоги. Окремо підкреслює, що час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю та стажу державної служби. Крім того, вказує на помилковість посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду у справі №806/2104/17, оскільки вона є нерелевантною до спірних правовідносин. Натомість, до них необхідно застосовувати позицію суду касаційної інстанції у справах № 822/3008/17, №806/2104/17.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП в Черкаській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, а тому жодних порушень щодо розрахунку та виплати Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з боку Відповідача допущено не було.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у період з 07.11.2015 по 01.03.2019 ОСОБА_1 проходив службу в ГУ НП в Черкаській області.

Згідно витягу з наказу ГУ НП в Черкаській області по особовому складу від 01.03.2019 №62о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років складає 21 рік 08 місяців 22 дні, вислуга років на пільгових умовах 10 років 01 місяць 20 днів (а.с. 8). Указаним наказом вирішено виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 рік 08 місяців 22 дні.

Матеріали справи свідчать, що 24.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Черкаській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу по звільненню зі служби в поліції в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 років 01 місяць 20 днів (а.с. 10).

Разом з тим, листом ГУ НП в Черкаській області від 13.04.2021 №К-77/12/7/01-2021 Позивача повідомлено про відсутність правових підстав для включення вислуги років на пільгових умовах для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки одноразова грошова допомога виплачується за кожний повний календарний рік служби (а.с. 11).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу приписів ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 94, 102 Закону України «Про Національну поліцію», ряду інших нормативних актів та висновків Верховного Суду, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, адже обчислення одноразової грошової допомоги здійснюється, виходячи з календарних років служби.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну полицю» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

За правилами ст. 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, відповідно до ч. 1 ст. 9 якого особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону №580-VIII проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 07 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідна норма закріплена також у п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, згідно якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Питання грошового забезпечення поліцейських урегульовано ст. 94 Закону №580-VIII, відповідно до частин першої та другої якої поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно п. 3 розд. І Порядку №260, яким установлюються критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 розд. VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З системного аналізу положень указаних правових норм випливає, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Наведений правовий підхід також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду із спірного питання, викладеною, зокрема, у постановах від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17 та 22.07.2021 у справі №200/10368/18-а.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час звільнення Позивача його календарна вислуга років становила 21 рік 08 місяців 22 дні, а вислуга років на пільгових умовах 10 років 01 місяць 20 днів. Цей факт визнається Відповідачем, а тому відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана, Позивач набув право на отримання такої допомоги.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що ГУ НП в Черкаській області здійснено виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 рік 08 місяців 22 дні календарної служби.

Доводи Позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, що підтверджується вищевикладеними нормами права та правовою позицією Верховного Суду, яка відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому судова колегія вважає за необхідне зауважити, що Апелянт помилково ототожнює поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» із поняттям «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна та пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням 10 років пільгового стажу, що і було вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання Апелянта на безпідставність застосування судом першої інстанції позиції Верховного Суду у справі №806/2104/17 судовою колегією оцінюється критично, оскільки, як було зазначено вище, ця практика є релевантною до спірних правовідносин та про необхідність її врахування зазначає й сам Позивач на сторінці 6 апеляційної скарги.

З приводу необхідності, на переконання ОСОБА_1 , врахування судом апеляційної інстанції позиції Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/738/21, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що, як було вже зазначено вище, в силу ч. 5 ст. 242 КАС України застосуванню судами підлягають лише правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а не апеляційного.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено « 08» грудня 2021 року.