Справа № 140/1702/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/1702/21 пров. № А/857/19505/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

за участі представника відповідача: Щербатюк Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Дмитрука В.В.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2020 № про застосування штрафних санкцій сумі 925 435,20 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що під час проведення фактичної перевірки було надано всі запитувані документи, які підтверджують належний порядок ведення обліку товарних запасів. Вважає, що ГУ ДПС у Волинській області безпідставно застосувало до ТзОВ «Волиньтабак» фінансові санкції, тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 08 жовтня 2020 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 925 435 гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Волинській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 04.09.2020 №1655 було проведено фактичну перевірку ТзОВ «Волиньтабак» з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, законів України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», від 02.03.2015 №222- VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці», від 05.04.2001 №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII, із наступними змінами та доповненнями.

За результатами перевірки складений акт (довідка) фактичної перевірки від 18.09.2020 №000548, яким зафіксоване порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, ведення порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 462 717,60 грн.

На підставі акту ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення рішення № від 08.10.2020 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і статті 20 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 925 435,20 грн.

ГУ ДПС у Волинській області не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням рішенням, ТзОВ «Волиньтабак» подало скаргу №1/3-470 від 30.10.2020 до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №2817/6/99-00-06-03-02-06 від 05.02.2021, яким вищевказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Проведення фактичної перевірки для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, може бути проведено за відсутності суб`єкта господарювання, за умови вручення уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу на проведення перевірки та відповідного направлення.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язано вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно з статтею 20 Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість. Таким чином, фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. До первинних документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно-транспортні накладні.

Згідно статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 12 статті 13 Закону України №265/95-ВР передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов`язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації. Таким чином, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли останній не веде облік товарів загалом. Водночас, сама по собі відсутність на момент перевірки накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не вказує на неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і/або за місцем їх реалізації, відтак не може бути підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР (правова позиція Верховного Суду у постанові від 24.04.2020 по справі №803/1676/16).

Апеляційним судом встановлено, що згідно довідки від 08.02.2021 №1/3-30 формування показників у регістрах бухгалтерського обліку ТзОВ «Волиньтабак» та формування показників у регістрах бухгалтерського обліку та зведення даних первинного обліку, перевірка зведених регістрів проводиться централізованою бухгалтерією на чолі із головним бухгалтером за адресою: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1, відповідно наказу «Про організацію облікової політики «Волиньтабак» №1 від 02.01.2020, станом на дату складання даної довідки.

ТзОВ «Волиньтабак» структурно складається із управління та регіональних структурних підрозділів торгівлі, позивачем надано штатний розклад ТзОВ «Волиньтабак» на 2020 рік затверджений наказом №29-П від 28.08.2020, згідно якого штатна структура ТзОВ «Волиньтабак» на момент проведення перевірки, склад за адресою: місто Луцьк, вулиця Індустріальна, 2, підпорядковується регіональному структурному підрозділу у місті Луцьк, бухгалтерія розташована в складі управління та регіональному структурному підрозділі у місті Луцьк за адресою: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1.

Посадовим особам контролюючого органу на їх вимогу щодо надання документів, в тому числі накладних на внутрішнє переміщення, позивачем було пред`явлено накладні на переміщення №143035 від 04.09.2020 та №143036 від 04.09.2020.

Як зведення даних первинного обліку та перевірка зведених регістрів по складу, що знаходиться за адресою: місто Луцьк, вулиця Індустріальна, 2 проводиться у бухгалтерії регіонального структурного підрозділу у місті Луцьк за адресою: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1.

В акті перевірки були доступні для аналізу прихідні накладні по магазину за адресою: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1, а саме накладна №01-2650 від 04.09.2020 та №01-2651 від 04.09.2020 від ТзОВ «Торговий дім «Марвел».

Посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки було описано в якості прихідних документів на товар - тютюнові вироби на загальну суму 462 717,60 грн. накладні №01-2650 від 04.09.2020 та №01-2651 від 04.09.2020 від ТзОВ «Торговий дім «Марвел», а не накладні на переміщення №143035 від 04.09.2020 та №143036 від 04.09.2020, що призвело до безпідставного застосування до ТзОВ «Волиньтабак» штрафних санкцій в сумі 925 435,20 грн.

Причини неврахування цих накладних на переміщення під час проведення фактичної перевірки суду не доведені.

Будь-які докази неналежності цих накладних або їх відсутності у платника станом на час проведення перевірки відповідачем суду не надані і не підтверджені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки позивач здійснює ведення бухгалтерського обліку за адресою: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1 та вказані обставини підтверджені відповідними документами, а тютюнові вироби на думку відповідача на які відсутні первинні документи, було переміщено на склад ТзОВ «Волиньтабак» за адресою: місто Луцьк, вулиця Індустріальна, 2, де проводилася фактична перевірка, що підтверджується накладними на переміщення №143035 від 04.09.2020, №143036 від 04.09.2020, тому відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі №140/1702/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 08.12.2021