Справа № 320/5518/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5518/20 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Київ Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді суддів: Парінова А.Б., Беспалов О.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» від 15.05.2020 року № 360-7 позачергової -VII;

- зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області (07415, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Широка, 6, ) надати дозвіл Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» (07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим`є, ) у формі рішення на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, належної ТОВ «Нова Україна» згідно державного акта на право постійного користування землею серії КВ 1Ф000019, виданого Погребською сільської радою народних депутатів Броварського району Київської області 09.09.1994 року, що знаходиться в адміністративних межах с. Погреби Броварського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 1994 року постійно користується земельною ділянкою площею 118,0 га - для здійснення господарської діяльності, яка надана йому як Колективному сільськогосподарському підприємству «Нова Україна» (далі - КСП «Нова Україна») Погребською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області та підтверджується державним актом на право постійного користування.

В 2005 році КСП «Нова Україна» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Україна», проте нового державного акта на право постійного користування землею не було отримано, реєстрація речового права - права постійного землекористування не здійснювалася.

У 2020 році Позивач звернувся до Відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки, яка була у його постійному користуванні, проте отримав рішення про відмову.

Позивач вважає, що рішення Відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку із тим, що: 1) Позивач є правонаступником КСП «Нова Україна», на ім`я якого був виданий державний акт на право постійного користування землею відповідно до вимог статей 104, 106 Цивільного кодексу України, статті 59 Господарського кодексу України; 2) Відповідач, в силу статті 79-1 Земельного кодексу України, статті 21 та Прикінцевих положень Земельного кодексу України, статей 22, 26, 35 Закону України «Про землеустрій», статей 24, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.06.2019 року № 476, був зобов`язаний за заявою Позивача прийняти рішення при надання дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки, яка була у постійному користуванні.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» від 15.05.2020 р. № 360-7 позачергової -VII. Зобов`язано Зазимську сільську раду Броварського району Київської області (07415, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Широка, 6, ) надати дозвіл Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» (07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим`є, ) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, належної ТОВ «Нова Україна» згідно Державного акта на право постійного користування землею серії КВ 1Ф000019, виданого Погребською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області 09.09.1994 року, що знаходиться в адміністративних межах с. Погреби Броварського району Київської області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Зазимська сільська рада Броварського району Київської області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону. На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив, що починаючи з 2005 року, і по квітень 2020 року, позивач жодного разу не звертався до відповідача з приводу отримання дозволів у сфері землекористування, дозволів щодо проведення інвентаризації земель та не вживав організаційних заходів щодо реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, реєстрації речового права (права постійного землекористування) в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим він втратив право користування спірною земельною ділянкою та втратив право звернення до суду у визначені законом строки. У зв`язку із чим просить застосувати до позовних вимог СТОВ «Нова Україна» строки позовної давності.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував порядок переходу прав і обов`язків від радгоспу імені «Кірова» до КСП «Нова Україна», від КСП «Нова Україна» до ТОВ «Нова Україна», від ТОВ «Нова Україна» до СТОВ «Нова Україна».

Крім цього, відповідач вказує, що оскільки спірні землі за державним актом не є землями сільськогосподарського призначення, висновок суду першої інстанції про те, що саме відповідач мав передбачені законом повноваження щодо прийняття оскаржуваного рішення (щодо проведення інвентаризації земель), є хибним та суперечить ст. 22 Закону України «Про землеустрій».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Зазимської сільської ради Броварського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КВ (далі - Державний акт) Колективному сільськогосподарському підприємству «Нова Україна» (далі - КСП «Нова Україна») Погребською сільською Радою народних депутатів Броварського району Київської області надано у постійне користування земельну ділянку площею 118,0 га для ведення господарської діяльності відповідно до рішення 17 сес. 21скл від 09.06.1994.

КСП «Нова Україна» зареєстроване 27 грудня 1994 року (реєстраційний номер 212-461-КСП) Броварською районною державною адміністрацією Київської області (Свідоцтво № 461).

Згідно зі Статутом КСП «Нова Україна» предметом діяльності підприємства є виробництво, зберігання і реалізація сільськогосподарської та іншої продукції.

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» - зареєстрований як юридична особа з 31.12.2003, основний вид економічної діяльності: 01.41: Розведення великої рогатої худоби молочних порід відповідно до: запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0000042, Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до п.1.2 Статуту та п.1.2 Установчого договору про створення та діяльність, затверджених рішенням зборів засновників, протокол від 29.12.2003 року № 1, Позивач створений на підставі ухвали господарського суду Київської області від 26.12.2003, якою припинено провадження у справі 263/12б-98 про банкрутство КСП «Нова Україна» і затверджено мирову угоду від 16.12.2003, згідно з якою ТОВ «Земельний актив» (ідентифікаційний код 32665536) та ТОВ «СОНКОЛ» (ідентифікаційний код 31753097) в результаті реорганізації КСП «Нова Україна» (ідентифікаційний код 00448737) в нове підприємство - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» на правах його засновників за умови повного прийняття на себе правонаступництва за всіма борговими зобов`язаннями та майновими і немайновими правами КСП «Нова Україна».

28 квітня 2020 року Позивач листом № 18 «Про надання дозволу про розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» звернувся до Відповідача, до листа додав копії документів: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», наказу про переведення на посаду Генерального директора, ухвали господарського суду Київської області від 22.07.2004 у справі № 263/12б-98, Свідоцтва про державну реєстрацію КСП «Нова Україна», Статуту КСП «Нова Україна», Державного акта.

Рішенням Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 15 травня 2020 року № 360-7 позачергової-VII «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби.

Оскаржуване рішення прийняте з урахуванням рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури та містобудування, відповідно до вимог п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про Державний земельний кадастр», статті 25 Закону України «Про землеустрій», статті 12 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» від 15.05.2020 № 360-7 позачергової -VII, підлягають задоволенню, оскільки: позивач є правонаступником КСП «Україна», яке отримало у постійне користування земельну ділянку, право на яке підтверджується Державним актом; в силу вимог статті 92 та 141 Земельного кодексу України та Рішення Конституційного Суду, відсутні правові підстави припинення права користування земельною ділянкою Позивача як правонаступника КСП «Нова Україна»; відповідач має всі надані йому Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про Державний земельний кадастр», Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком повноваження щодо прийняття оскаржуваного рішення, а підстави для відмови - відсутні.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у даному випадку, у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, належної ТОВ «Нова Україна» згідно державного акта на право постійного користування землею серії КВ 1Ф000019, виданого Погребською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області 09.09.1994, що знаходиться в адміністративних межах с. Погреби Броварського району Київської області.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належить організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Відповідно до пункту «д» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить організація землеустрою.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (пункт «а» ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України).

При цьому, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина перша). Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом (частина друга). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частина третя). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина четверта). Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина п`ята). Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (частина шоста). Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частина десята).

Пунктом 2 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель.

Землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень (стаття 22 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використання та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 476 (далі - Порядок) об`єктами інвентаризації земель є, зокрема, окремі земельні ділянки.

Інвентаризація земель проводиться в межах адміністративно-територіальних одиниць, територій, межі яких визначені проектами формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, масивів земель сільськогосподарського призначення, окремих земельних ділянок (пункт 6 Порядку).

Пунктом 8 Порядку встановлено, що підставою для проведення інвентаризації земель є рішення, зокрема, органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.

Підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є: для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою; в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої розташований масив.

Проведення державної інвентаризації земель забезпечує Держгеокадастр або його територіальний орган шляхом прийняття наказу про проведення державної інвентаризації земель.

Замовниками технічної документації (далі - замовники) можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим чи органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (пункт 9 Порядку).

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питаня регулювання земельних відносин.

Як зазначалося, рішенням Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 15 травня 2020 року № 360-7 позачергової-VII «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» (далі оскаржуване рішення) позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби.

Оскаржуване рішення прийняте з урахуванням рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури та містобудування, відповідно до вимог п.34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про Державний земельний кадастр», статті 25 Закону України «Про землеустрій», статті 12 Земельного кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що згідно з Державним актом КСП «Нова Україна» Погребською сільською Радою народних депутатів Броварського району Київської області надано у постійне користування земельну ділянку площею 118,0 га для ведення господарської діяльності відповідно до рішення 17сес.21скл від 09.06.1994 року.

Апелянт вказує, що з часу проведення реорганізації КСП «Нова Україна» позивач не звертався до відповідача з приводу отримання дозволів у сфері землекористування та не вживав організаційних заходів щодо реєстрації земельної ділянки в ДЗК, реєстрації речового права (права постійного землекористування) в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що призвело до втрати позивачем права користування спірною земельною ділянкою та сплину строків на звернення до суду.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлено, що раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Частиною 10 ст. 28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92, п. 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. При цьому обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений п. 6 «Перехідних положень Земельного кодексу України, визнано неконституційним.

Згідно п. 5.4 рішення Конституційного Суду України № 5- рп/2005 у справі № 1-17/2005 поняття «набувать права» за змістом ч. 2 ст. 92 та ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України припускає поширення цього поняття лише на випадки первинного отримання земельної ділянки із земель державної та комунальної власності підприємствами, установами та організаціями, що належать до державної або комунальної власності.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

У пункті 5.6 вищевказаного рішення Конституційного Суду України № 5- рп/2005 зазначено, що підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний Кодекс (2768-14) серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

Так, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством.

В силу приписів статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

З наведеного слідує, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Разом з цим, припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи, зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Матеріали справи свідчать, що державний акт серії КВ 1Ф000019, видавався КСП «Нова Україна»

Так, КСП «Нова Україна» зареєстроване 27 грудня 1994 року (реєстраційний номер 212-461-КСП) Броварською районною державною адміністрацією Київської області (Свідоцтво № 461). Згідно зі Статутом КСП «Нова Україна» предметом діяльності підприємства є виробництво, зберігання і реалізація сільськогосподарської та іншої продукції.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» - зареєстроване як юридична особа з 31.12.2003 р., основний вид економічної діяльності: 01.41: Розведення великої рогатої худоби молочних порід відповідно до: запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0000042, Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до п.1.2 Статуту та п.1.2 Установчого договору про створення та діяльність, затверджених рішенням зборів засновників, протокол від 29.12.2003 № 1, СТОВ «Нова Україна» створено на підставі ухвали господарського суду Київської області від 26.12.2003 р., якою припинено провадження у справі 263/12б-98 про банкрутство КСП «Нова Україна» і затверджено мирову угоду від 16.12.2003 р.

Згідно пунктів 1.1, 2.1, 2.2 Мирової угоди у справі № 263/126-98 про банкрутство КСП «Нова Україна» від 16.12.2003 року зі змінами від 07.07.2004 року предметом даної мирової угоди є погашення в повному обсязі залишкової суми майнових вимог, які виникли в процесі ліквідації підприємства в межах, визначених даною мировою угодою. Зобов`язання боржника виконуються третіми особами, а саме: ТОВ «Земельний актив», ТОВ «Синкол», які проводять реорганізації КСП «Нова Україна» в нове підприємство - СТОВ «Нова Україна» та стають його засновниками.

Сторони вищезазначеної Мирової угоди встановили, що реорганізація КСП «Нова Україна» в інше підприємство може відбуватися лише за умови повного прийняття на себе ТОВ «Земельний актив», ТОВ «Синкол» правонаступництва по всіх боргових зобов`язаннях та майнових, немайнових правах боржника (КСП «Нова Україна»), які існували на день укладення мирової угоди і визначених в даній мировій угоді (п. 2.3 Мирової угоди).

Отже, Мирова угода передбачала виконання ТОВ «Земельний актив», ТОВ «Синкол» зобов`язань (сплати боргів) КСП «Нова Україна» перед третіми особами (контрагентами), що не є тотожним поняттю реорганізації - припинення юридичної особи з передачею прав та обов`язків до правонаступників.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у спірних правовідносинах приєднання КСП «Нова Україна» до СТОВ «Нова Україна» підтверджує правонаступництво Позивача, вказане правонаступництво відбулося саме на виконання рішення суду щодо реорганізації КСП «Нова Україна» в процесі банкрутства останнього.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що у зв`язку з реорганізацією КСП «Нова Україна» відбувся перехід усієї сукупності прав та обов`язків до позивача, в тому числі права постійного користування згідно державного акту на право постійного користування землею серії КВ 1Ф000019, виданого Погребською сільською Радою народних депутатів Броварського району Київської області.

У свою чергу, апелянтом не надано будь-яких доказів, які б свідчили про припинення права постійного користування позивача на спірну земельну ділянку згідно державного акту серії КВ 1ФОООО19, вилучення цієї ділянки у відповідності до ст. 141-149 Земельного кодексу України або наявності судового рішення про визнання вищевказаної мирової угоди недійсною, протиправності рішення ліквідаційної комісії № 1/У від 23.07.2004 року про проведення реорганізації КСП «Нова Україна, тощо.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач є правонаступником КСП «Україна», яке отримало у постійне користування земельну ділянку, право на яке підтверджується Державним актом; в силу вимог статті 92 та 141 Земельного кодексу України та Рішення Конституційного Суду, відсутні правові підстави припинення права користування земельною ділянкою Позивача як правонаступника КСП «Нова Україна».

Відтак, твердження апелянта про відсутність у позивача статусу правонаступника КСП «Нова Україна» та посилання на судові рішення у справі № 911/3588/13 є помилковими. При цьому, колегія суддів враховує, що у вказаній справі № 911/3588/13 спір стосувався права користування землею бланк серії Б №085659, виданого виконавчим комітетом Броварської районної Ради народних депетатів у 1981 році, а не державного акту на право постійного користування землею серії KB 1Ф000019.

Натомість, як свідчать подані позивачем докази перехід прав та обов`язків колишнього КСП до СТОВ «Нова Україна» відбувся шляхом приєднання, що також підтверджено висновками господарських судів у справі № 910/4319/19.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач є постійним землекористувачем земельної ділянки згідно державного акту серії КВ 1Ф000019. Земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, що в силу вищезазначених положень земельного законодавства унеможливлює виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою без відповідних рішень уповноваженого органу місцевого самоврядування, до компетенції якого законом віднесено їх прийняття.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення та наявність правових підстав для зобов`язання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надати дозвіл Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, належної ТОВ «Нова Україна» згідно Державного акта на право постійного користування землею серії КВ 1Ф000019, виданого Погребською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області 09.09.1994 року, що знаходиться в адміністративних межах с. Погреби Броварського району Київської області.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що спредметом спору у даній справі є рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову ТОВ «Нова Україна» в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки в межах с. Погреби» від 15.05.2020 року № 360-7 позачергової -VII, а тому позов СТОВ «Нова Україна» подано з дотриманням строків звернення до суду.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Приписами статей 9, 77 КАС України врегульовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірність свого рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

Є.В. Чаку