Справа № 160/21446/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
При задоволенні позовних вимог всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягнути з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час призначення пенсії велику кількість стажу позивачу не зараховано до страхового стажу, через недоліки заповнення трудової книжки. Вважає, що недоліки оформлення трудової книжки не можуть позбавити особу права на належний соціальний захист, оскільки факт роботи підтверджується трудовою книжкою та додатковими документами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеному КАС України.
Відтак, оскільки відзив на позовну заяву до суду не надходив, а матеріали справи містять відомості про належне повідомлення відповідача щодо відкриття провадження у справі та необхідність подання відзиву до суду, останнє не перешкоджає розгляду справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 17.08.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Загальний страховий стаж складає 20 років 4 місяці 26 днів.
Разом з тим, під час розрахунку пенсії, відповідачем не враховано весь трудовий стаж позивача, через недоліки заповнення трудової книжки, а саме:
- з 13.09.1976 по 16.10.1977 (відсутній номер та дата наказу у запису про звільнення з роботи);
- з 17.10.1977 (відсутні відомості про звільнення);
- з 23.09.1980 по 30.09.1981 (запис засвідчений печаткою, відтиск якої неможливо ідентифікувати);
- з 19.10.1984 по 08.09.1993 (відсутні дані про перейменування підприємства);
- з 01.09.1994 (відсутній період роботи та номер наказу на прийом на роботу);
- з 01.09.1994 по 30.12.2001 (на печатці при звільненні відсутній код підприємства, що є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України»).
Отже, до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем не враховано 10 років 10 місяців 29 днів.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:
1. період роботи з 13.09.1976 по 16.10.1977 (відсутній номер та дата наказу у запису про звільнення з роботи);
2. з 17.10.1977 (відсутні відомості про звільнення);
3. з 23.09.1980 по 30.09.1981 (запис засвідчений печаткою, відтиск якої неможливо ідентифікувати);
4. з 19.10.1984 по 08.09.1993 (відсутні дані про перейменування підприємства);
5. з 01.09.1994 (відсутній період роботи та номер наказу на прийом на роботу);
6. з 01.09.1994 по 30.12.2001 (на печатці при звільненні відсутній код підприємства, що є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України»)
В свою чергу на підтвердження вказаних періодів роботи позивачем надавались необхідні підтверджуючі документи, а саме
- щодо періоду роботи 13.09.1976 по 16.10.1977:
наказ № 117 від 13.09.1976 директора Жовтоводської середньої школи № 6 з 13.09.1976 про прийняття ОСОБА_1 на посаду бібліотекара в Жовтоводську середню школу № 6;
наказ № 62 від 24.10.1977 директора Жовтоводської середньої школи № 6 з 27.10.1977 про звільнення ОСОБА_1 з посади бібліотекара Жовтоводської середньої школи № 6 (копія наказу додається).
- щодо періоду роботи 23.09.1980 по 30.09.1981:
протокол № 12 від 11.09.1980 яким ОСОБА_1 з 23.09.1980 затверджена тимчасово на період декретної відпустки «зав. отделом учащейся молодежи горкома ЛКСМ Украины» (копія архівної довідки додається):
відомості з нарахування плати працівникам Жовтоводівського міського комітету комсомолу Дніпропетровської області, в яких зазначено « ОСОБА_1 , секр. к/к педучилища, зав. отделом ГК», яка отримала останню заробітну плату у серпні 1981 року. Відомості з нарахування заробітної плати за вересень - жовтень 1981 року відсутні, з листопада 1981 року на посаді значиться інша людина (копія архівної довідки додається).
- щодо періоду роботи з 19.10.1984 по 08.09.1993:
Довідка про те, що з 01.07.1966 (відкриття) по 10.08.1997 (ліквідація) Жовтоводське педагогічне училище не перейменовувалося;
наказ № 122 від 15.10.1984 директора Жовтоводського педагогічного училища яким, з 19.10.1984 ОСОБА_1 призначена на посаду викладача теорії і методики піонерської роботи та ритміки по переводу з міського комсомолу;
наказ № 69 від 08.09.1993 директора Жовтоводського педагогічного училища, відповідно до якого з 08.09.1993 ОСОБА_1 звільнена з посади викладача, залишивши працювати за сумісництвом.
- щодо періоду роботи з 01.09.1994 по 30.12.2001:
наказ № 24/лс від 31.08.1994 ректора Інституту підприємництва «Стратегія» яким з 01.09.1994 прийнято ОСОБА_1 на посаду старшого викладача кафедри управління по 19 тарифному розряду;
наказ № 128/лс від 26.12.2001 ректора Інституту підприємництва «Стратегія», яким з 30.12.2001 звільнено ОСОБА_1 викладача кафедри ГіСЕОУ за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (копія наказу додається).
Разом з тим, у зв`язку з недоліками заповнення трудової книжки відповідачем відмовлено у зарахування даних періодів.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, з огляду на наступне.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на нихпонад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В постанові від 21.02.2018 р. у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не було зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу при призначенні пенсії, спірні періоди роботи.
Суд доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого приписами ст. 77 КАС України покладено обов`язок доведення обґрунтованості власних дій та рішень в разі їх судового оскарження, не виконано покладений на нього законом обов`язок та не доведено правомірності розрахунку пенсії.
З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції від 05.05.2021 р. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова