Справа № 580/9425/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року справа № 580/9425/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.11.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983 та з січня 1987 року до вересня 1994 року включно згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 та трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 ;

визнання протиправним і скасування рішення від 16.09.2021 №55 про відмову у призначенні пенсії, про яке проінформовано листом від 23.09.2021 №2300-0217-8/55593;

зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди його роботи згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 період з 21.06.1982 до 13.06.1983 та згідно з даними трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 період з січня 1987 року до вересня 1994 року включно;

зобов`язання відповідача призначити йому з 09.09.2021 пенсію за віком.

Додатково просив судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звертався заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком. Відповідач всупереч вимог закону відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Ухвалою суду від 11.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану Ухвалу відповідач отримав 11.11.2021, що підтверджується розпискою.

25.11.2021 відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначив, що відповідно до ст.26 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2021 до 31.12.2021 не менше 28 років. Вказав, що відповідно до запису №3 у трудовій книжці позивача 21.06.1982 позивач прийнятий на роботу в Маньківське АТП слюсарем третього розряду. Наказ про прийняття на роботу виданий 21.06.1983. Отже, в записі про прийом на роботу позивача на наказі є розбіжності між датами терміном один рік. Тому відсутні підстави для зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи позивача. Стверджує, що позивач уточнюючої довідки про підтвердження періоду роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983 йому не надав. Записи в трудовій книжці про період роботи з 1987 року до 1994 року в колгоспі «Дружба» не містять завірених відомостей про прийнятий річний мінімум трудової участі та його виконання позивачем. Уточнюючі довідки відповідач не врахував, оскільки вони видані адміністрацією Партизанського сільського поселення Кіровського району республіки Крим, яка знаходиться на тимчасово окупованій території. Тому відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи позивача. Вказав на дискреційні повноваження.

08.12.2021 позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій просив долучити її до матеріалів справи та позовні вимоги задовольнити повністю. Вказав, що надав відповідачу архівні довідки, які підтверджують періоди його роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983. Стверджує, що відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити його стаж роботи при наявності формальної описки у трудовій книжці. Щодо періоду роботи з 1987 року до 1994 року надав уточнюючі довідки, видані адміністрацією Партизанського сільського поселення Кіровського району республіки Крим, які відповідач безпідставно не врахував.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, досяг 60 років.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 трудову діяльність позивач розпочав з 16.10.1981 (прийнятий в автоколону №3 водієм 3 класу). Щодо заявленого спірного періоду роботи суд установив, що з 21.06.1982 він прийнятий в Маньківський АТП слюсарем 3 розряду (наказ від 21.06.1983 №184от). 22.07.1982 направлений на навчання на категорію «Д» при Звенигородській облавтошколі (наказ від 22.07.1982 №213от). 06.09.1982 після закінчення курсів перепідготовки рахувати водієм 3 класу для роботи на автобусах усіх марок і властивостей (наказ від 06.09.1982 №231от). 13.06.1983 звільнений з роботи за власним бажанням (наказ від 13.06.1983 №190от).

Із записів у його трудовій книжці НОМЕР_3 щодо заявленого спірного періоду роботи, а саме з січня 1987 року до вересня 1994 року включно суд установив, що з 11.10.1986 він прийнятий в члени колгоспу «Дружба» Кіровського району Кримської області (наказ від 24.10.1986 №10/к). з 14.09.1994 вибув із членів колгоспу «Дружба» відповідно до поданої заяви за власним бажанням у зв`язку із переміною місця (наказ від 16.09.1994 №5от). Останній запис у трудовій книжці під №23 01.12.2020 звільнений з роботи за угодою сторін (наказ від 30.11.2020 №53 К.тр).

Із історичної довідки від 11.03.2021 №86 суд встановив, що під час впорядкування було встановлено відсутність наказів за 1958-1964, 1966, 1973-1974, 1979, 1981-1986 роки. Проводились розшуки втрачених документів, але результатів не дали.

Архівною довідкою від 23.06.2021 №1749,1216 підтверджується, що згідно з особовими рахунками нарахування заробітної плати працівникам підприємства, заробітна плата позивачу нараховувалась з жовтня 1981 року до червня 1982 року включно. У наказах з кадрових питань (особового складу) за 1981 рік наказ про прийняття позивача не виявлений. Наказом від 07.06.1982 №22к позивач-водій АК-3 звільнений за власним бажанням з 09.06.1982.

Архівними довідками від 11.03.2021 №85 та від 23.06.2021 №№1750, 1216 підтверджується, що позивач у період з жовтня 1981 до червня 1982 та з вересня 1982 року до червня 1983 року отримував заробітну плату. Підставами вказано фонд 699, оп.1, спр.43 арк. 62, 68; спр.44, арк.40-41, спр46, арк.29,спр.53, арк.53. та ф.,оп.1, спр.82, арк.26-37; ф.оп.1 спр.85,арк.14-25.

У архівній довідці від 22.06.2021 №1728, 1729, 1217в вказано, що надати довідки про стаж та заробітну плату за період з 07.05.1984 до 19.09.1986 у Маньківській міжгосподарській дорожно-будівельній організації Черкаського тресту немає можливості, оскільки документи з кадрових питань (особового складу) зазначеного підприємства на зберігання до архівного відділу не надходили.

Архівною довідкою від 19.01.2021 №2 адміністрації Партизанського сільського поселення Кіровського району Республіки Крим підтверджується, що у книгах розрахунків про оплату роботи колгоспу «Дружба» за 1987-1994 роки наявні записи про те, що позивач працював у колгоспі з січня 1987 року до вересня 1994 року.

Архівною довідкою від 19.01.2021 №3 адміністрації Партизанського сільського поселення Кіровського району Республіки Крим підтверджується, що у період з січня 1987 року до вересня 1994 року позивач отримував заробітну плату у вказаних сумах. Підстава -книга розрахунків про оплату роботи колгоспу «Дружба» за 1987-1994 роки.

Архівною довідкою від 19.01.2021 №4 адміністрації Партизанського сільського поселення Кіровського району Республіки Крим підтверджується, що у період з 1987 року до 1994 року позивач отримував заробітну плату. Підстава - книга розрахунків про оплату роботи колгоспу «Дружба» за вказані вище роки.

09.09.2021 позивач заявою звернувся до відповідача про призначення йому пенсії за віком.

Листом від 23.09.2021 №2300-0217-8/55593 відповідач повідомив. Розглянувши заяву про призначення пенсії за віком та додані документи встановлено, що страховий стаж становить 21 рік 9 місяців та 26 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983, оскільки в записі про прийом на роботу та наказі є розбіжності між датами терміном 1 рік, а також період з 1987 року до 1994 року, оскільки документи надано адміністрацією Партизанського сільського поселення Кіровського району республіки Крим, що суперечить чинному законодавству. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком, відповідач прийняв рішення від 16.09.2021 №55 про відмову в призначенні пенсії за віком. Додатково зазначив, що дата з якої позивач матиме право на призначення пенсійної виплати, є 24.01.2024.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону України №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на 01.01.2021 страхового стажу не менше 28 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, тобто для вірного обчислення страхового стажу особи, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Підтвердженням страхового стажу можуть бути довідки.

Суд врахував, що запис щодо спірного періоду роботи позивача, а саме з 21.06.1982 до 13.06.1983 містить неточність, оскільки вказано про його вчинення на підставі наказу про прийняття на роботу позивача 1983 року. Інші записи трудових книжок щодо спірних періодів виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписами та печатками роботодавця.

Записи трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 у періоді та з січня 1987 року до вересня 1994 року включно є розбірливими для сприйняття.

Крім того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду (далі ВС) від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, в якій вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

ВС у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також врахував висновки ВС, викладені у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, в якій наголошено: «Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Отже, не обґрунтовано покладати на позивача дотримання порядку заповнення його трудової книжки.

Вказані вище записи трудових книжок позивача підтверджують наявність у нього стажу за спірні періоди для врахування його при обчисленні і призначенні пенсії за віком. Доказів недостовірності таких записів щодо даних періодів роботи відповідач суду не надав.

Крім того вказаними вище архівними довідками підтверджується, що позивач, працюючи у спірних періодах, а саме з 21.06.1982 до 13.06.1983 та з січня 1987 року до вересня 1994 року включно виконував вказану йому роботу, отримував за неї заробітну плату. Відтак має право на зарахування вказаного трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком.

Щодо неврахування відповідачем архівних довідок, які видані адміністрацією Партизанського сільського поселення Кіровського району Республіки Крим, суд врахував.

Відповідно до частин 1-3 ст.9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі ЗУ №1207-VІІ) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №1207-VІІ встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Частиною першою ст.3 ЗУ №1207-VІІ визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ №1207-VІІ громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч.2 ст.18 ЗУ №1207-VІІ гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 (далі Постанова №595) визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби Безпеки України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р Автономна Республіка Крим не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно п.3 Постанови №595 Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Вказаний підзаконний акт не встановлює прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Для вирішення спору суд врахував висновки із застосування вказаних норм права у постановах Верховного Суду (далі - Суд): від 21.11.2019 у справі №420/2319/16-а, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Суд звертає увагу, що 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тому Суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Хоча вказані вище довідки видані установою із території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України, інформація в них щодо періоду роботи позивача та фактів отримання заробітної плати стосується періоду набуття позивачем стажу, в якому така територія повністю була підконтрольною органам державної влади України.

Відсутні докази невідповідності вказаних у ній даних записам у трудовій книжці позивача.

Відповідач не надав суду жодних доказів, що у періоді, якого стосуються згадані вище довідки, позивач мав інші, аніж вказані в них, як заробітна плата, розмір доходів або їх відсутність чи врахування під час призначення позивачу пенсії вказаної заробітної плати для її обчислення.

Довідки підтверджують наявність у позивача трудового стажу за вказаний вище період для врахування його при обчисленні і перерахунку пенсії. Не врахувавши цей період роботи позивача, відповідач допустив порушення вказаних вище норм закону. Отже, такі дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На дату звернення позивача до відповідача позивач мав достатньо страхового стажу для призначення йому пенсії за віком. Отже, доводи позивача про необґрунтованість не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983 та з січня 1987 року до вересня 1994 року включно згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 та трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 , доведені. Відмовляючи у призначенні пенсії рішенням від 16.09.2021 №55, про яке проінформовано листом від 23-09.2021 №2300-0217-8/55593, відповідач допустив протиправне порушення права позивача на пенсійне забезпечення. Тому таке рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зобов`язання відповідача призначити йому з 09.09.2021, що є датою його заяви до відповідача, пенсію за віком, як просить позивач у позові, не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки у заявлених спірних правовідносинах відповідач не наділений правом обрати будь-який вид правомірного рішення. За наявності в особи достатнього страхового стажу та віку відповідач зобов`язаний прийняти рішення - акт владно-розпорядчого характеру про призначення визначеного виду пенсії.

Для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу їх відновлення наявні підстави для виходу за межі заявлених позовних вимог відповідно до ст.2, ст.9 КАС України зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди його роботи згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 період з 21.06.1982 до 13.06.1983 та згідно з даними трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 період з січня 1987 року до вересня 1994 року включно, та у встановленому законом порядку призначити йому з 09.09.2021 пенсію за віком.

Отже, позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підтвердженого квитанцією від 09.11.2021 №22 в сумі 908,00грн, підлягають стягненню найого користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, зважаючи на результат вирішеного спору, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періодів роботи з 21.06.1982 до 13.06.1983 та з січня 1987 року до вересня 1994 року включно згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 та трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 .

Визнати протиправним і скасувати рішення ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) від 16.09.2021 №55 про відмову у призначенні пенсії, про яке проінформовано листом від 23.09.2021 №2300-0217-8/55593.

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення йому пенсії за віком, зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди його роботи згідно з даними трудової книжки від 19.10.1981 НОМЕР_2 період з 21.06.1982 до 13.06.1983 та згідно з даними трудової книжки від 20.10.1986 НОМЕР_3 період з січня 1987 року до вересня 1994 року включно, та у встановленому законом порядку призначити йому з 09.09.2021 пенсію за віком.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.12.2021.