Справа № 596/1634/21
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа № 596/1634/21

Провадження № 2-а/596/28/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючої судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження провадження з викликом учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 526538 від 11.10.2021 року.

Посилається на те, що 11.10.2021 року інспектором СРПП ВП №3 (м Гусятин) Чортківського РВП лейтенантом поліції Логвин Н.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526538 від 11.10.2021 року та вказаною постановою його було визнано винним у тому, що 11.10.2021 року, він керуючи автомобілем Leхus д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув ближнє світло фар або ближні ходові вогні поза межами населеного пункту, також керував т/з, не будучи пристебнутими ременем безпеки, виявлено переобладнання зовнішніх світлових приладів, що не відповідають конструкції т/з, під час перевірки виявлено відсутність страхового полісу, чим порушив ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На думку позивача, його притягнули до адміністративної відповідальності працівники поліції без жодних перевірок та доказів вчинення адміністративних правопорушень. Вказану постанову складено незаконно, факти викладені в ній, не відповідають дійсності. Поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення та діючи упереджено не з`ясував всіх обставин справи, виніс постанову. Крім того оскаржувана постанова була нечитабельною, а тому 05.11.2021 року він звернувся до Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області із заявою про надання належної копії постанови та відеозапису правопорушення.

05.11.2021 року йому надали копію постанови та усно роз`яснили, що відеозапис правопорушення відсутній, у зв`язку із чим просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області 01.12.2021 року подано відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що 11.10.2021 року інспектором СРПП №3 (м. Гусятин) Чортківського РВП лейтенантом поліції Логвин Н.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - 510 грн.., оскільки 11.10.2021 року позивач керуючи транспортним засобом Leхus д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув ближнє світло фар або ближні ходові вогні поза межами населеного пункту, а також керував т/з, не будучи пристебнутий ременем безпеки, а також виявлено переобладнання зовнішніх світлових приладів, що не відповідають конструкції т/з, під час перевірки виявлено відсутність страхового полісу, чим порушив ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч.ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, та ч.1 ст.126 КУпАП.

На нагрудну камеру працівника поліції зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, де чітко встановлено що автомобіль рухається без увімкнених фар, що є порушенням відповідно до ПДР. Після чого працівник поліції зупинивши транспортний засіб виявив що особа водія перебуває не пристебнутий. Також при перевірці документів виявлено відсутність страхового полісу. На відео чітко встановлено, як водій повідомляє про відсутній страховий поліс. Окрім цього водія повідомлено про всі вчиненні правопорушення та роз`яснено права та обов`язки.

Також при винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Разом із тим варто зазначити що позивачем оплачено штраф на суму 510 грн., що свідчить про визнання позивачем вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини заяви, позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача Головного Управління національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини відзиву на позовну заяву просив справу розглядати у відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено, постановою серії БАВ №526538 від 11.10.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,5 ст. 121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн..

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 11.10.2021 року позивач керуючи транспортним засобом Leхus д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув ближнє світло фар або ближні ходові вогні поза межами населеного пункту, а також керував т/з, не будучи пристебнутий ременем безпеки, а також виявлено переобладнання зовнішніх світлових приладів, що не відповідають конструкції т/з, під час перевірки виявлено відсутність страхового полісу, чим порушив ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч.ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як встановлено, постанову винесено з порушенням приписів «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС 07.11.2015 № 1395.

Так, в порушення розділу ХV інструкції, постанова заповнена нерозбірливим почерком, не читається, які саме пункти ПДР порушено позивачем.

Не зазначено інформації які саме пункти ПДР України порушено ОСОБА_1 і у відзиві на позов представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області.

В постанові зазначено, що до неї додаються фото та відео.

Як встановлено, стороною відповідача на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до відзиву долучено диск з відеозаписом.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року в справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року в справі №524/9716/16-а.

Згідно вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

При перегляді зазначеного відеозапису встановлено, що зазначений відеозапис не є повним, не містить інформації щодо винесення постанови, оголошення її особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, фіксування відмови особи від отримання копії постанови на місці події, а тому і з цих підстав не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України.

Як встановлено, фото відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,5 ст. 121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідач не надав.

Посилання сторони відповідача на те, що позивачем оплачено штраф на суму 510 грн., що свідчить про визнання позивачем вчинення адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.ч.1,5 ст. 121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (Постанова КАС ВС від 14.05.2020 в справі №240/12/17).

Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме собою описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

З огляду на викладене, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена КАС/ВС в постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.

Згідно приписів ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,- протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зі змісту постанови вбачається, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення позивачу під час винесення постанови не вручено. Проте з наданих позивачем доказів слідує, що копію постанови позивач отримав 05.11.2021 року, а 12.11.2021 року він звернувся до суду щодо скасування оскаржуваної постанови. Тому, суд вважає необхідним поновити позивачу строк на оскарження даної постанови.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , який підлягає до задоволення в повністю.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.77,120,139,222, 229,241-246,250,268-271,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Логвин Н.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526538 від 11.10.2021 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,5 ст. 121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1,5 ст. 121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області судові витрати по справі в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено 8 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), житель: АДРЕСА_1 ) .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , м.Тернопіль, вул.Валова, 11, індекс 46001.

Суддя Ірина ЛИСЮК