Справа № 826/12889/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Київ № 826/12889/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиУправління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації Київській міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департамент соціальної політики Черкаської міської ради
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі також - відповідач 1, Управління); Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (далі також - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року № Б/Н щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створеної при Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації, від 16.04.2018 року (протокол №14) в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року.

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач та її неповнолітні діти є внутрішньо переміщеними особами.

Звернувшись 19.03.2018 року до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідачем 1 відмовлено у такому призначенні на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створеної при Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації, оформленого протоколом №14 від 16.04.2018 року. В свою чергу, відповідачем 1 прийнято розпорядження від 16.04.2018 року №б/н про відмову у призначенні позивачу адресної допомоги.

Позивач вважає прийняті рішення протиправними, оскільки просить Управління не поновити раніше припинену адресну допомогу, а призначити її вперше, а тому, посилання відповідача 1 на пункт 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, є необґрунтованим.

Крім того, позивач просить суд звернути увагу на те, що відповідно до листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 30.03.2018 року, на яке посилається відповідач 1, позивачу не припинялася виплата адресної допомоги з підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Зокрема, позивачем наголошено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 року у справі №826/12123/16, якою визнано нечинним, зокрема, вказаний Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, з огляду на що, останній не підлягав застосуванню до позивача.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання, призначене на 14.11.2018 року.

Через канцелярію суду 01.10.2018 року відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву.

Управління проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що в межах розгляду заяви позивача від 19.03.2018 року, Управлінням здійснено запит від 30.03.2018 року №3731/28-5/01-9 до управління соціального захисту населення Соснівської районної в місті Черкаси міської ради щодо надання особової справи позивача та довідки - атестата про припинення виплати вищезазначеної допомоги за попереднім місцем проживання.

В свою чергу, у відповідь на запит Управлінню повідомлено, що Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб - позивача та її дітей, скасовані 02.03.2018 року відповідно до пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб».

Так, позивачу повідомлено, що відповідно до пункту 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який був чинний на день надання Управлінням відповіді позивачу (20.04.2018 року), у відновлення адресної допомоги відмовлено, проте роз`яснено, що остання має право звернутися до Управління після спливу шести місяців.

Враховуючи викладене, Управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, у прохальній частині відзиву відповідач 1 просить суд залучити у якості співвідповідачів Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Департамент соціальної політики Черкаської міської ради.

Через канцелярію суду 10.10.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив, в яких проти тверджень відповідача 1 у відзиві заперечує з підстав, викладених у позовній заяві.

У судове засідання 14.11.2018 року прибули представники позивача та відповідача 1. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідачем 2 участь уповноваженого представника не забезпечено.

Судом поставлено на обговорення заявлені відповідачем 1 у відзиві клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради.

З огляду на те, що відповідно до частини третьої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач 1 не є суб`єктом, яким може бути заявлено клопотання про залучення у справі співвідповідача, на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України судом повернуто без розгляду зазначені клопотання.

Разом з тим, з`ясувавши думку представника позивача, судом залучено Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Департамент соціальної політики Черкаської міської ради до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, проти чого учасники справи не заперечують.

Так, вирішуючи питання залучення до участі у справі третіх осіб відповідно до статті 49 кодексу адміністративного судочинства України, судом враховано, що Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі також - третя особа 1) є розпорядником бюджетних коштів по виплаті спірного виду допомоги позивачу у цій справі відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб».

В свою чергу, залучення до участі у справі в якості третьої особи Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі також - третя особа 2) обумовлено обґрунтуваннями позивачем позовних вимог, відповідно до яких, згідно з листом Департаменту від 30.03.2018 року, позивачу виплата допомоги не припинялася, проти чого відповідач 1 заперечує.

Враховуючи викладене, судом ухвалено про залучення до участі у справі третіх осіб, з огляду на що, оголошено про перерву у судовому засіданні до 12.12.2018 року та встановлено третім особам строк для подання пояснень на позовну заяву.

У судове засідання 12.12.2018 року прибули представники позивача, відповідача 1 та третьої особи 1. Належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідачем 2 та третьою особою 2 участь уповноважених представників не забезпечено.

З огляду на неотримання третьою особою 1 примірника позовної заяви, присутніми у судовому засіданні представниками сторін заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом клопотання представників сторін задоволено та відкладено судовий розгляд справи на 31.01.2019 року.

Через канцелярію суду 19.12.2018 року третьою особою 1 надано відзив на позовну заяву, яку суд вважає за пояснення, згідно із змістом яких, Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат зауважено, що за заявою від 19.03.2018 року особова справа про призначення та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги не надходила. Зокрема, звернуто увагу, що відповідно до пункту 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Через канцелярію суду 16.01.2019 року третьою особою 2 подані пояснення на позовну заяву, в яких підтверджено скасування Довідок позивача та її неповнолітніх дітей про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, про що долучено відповідні докази.

У судове засідання 31.01.2019 року прибули представники відповідача 1 та третьої особи 1.

Належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи позивачем, відповідачем 2 та третьою особою 2 участь уповноважених представників не забезпечено. Заяв або клопотань суду не подано.

З огляду на систематичну неявку у судові засідання представників відповідача 2 та третьої особи 2, неявку представника позивача без поважних причин та подане представниками відповідача 1 та третьої особи 1 клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно Свідоцтва про народження від 21.05.2004 року серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), згідно з Свідоцтвом про народження від 10.04.2012 року серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Довідки від 16.07.2018 року №, долученою позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

Відповідно до Довідки від 16.07.2018 року №, долученою позивачем до позовної заяви, ОСОБА_2 взято на облік як внутрішню переміщену особу.

Відповідно до Довідки від 16.07.2018 року №, долученою позивачем до позовної заяви, ОСОБА_3 взято на облік як внутрішню переміщену особу.

19.03.2018 року ОСОБА_1 до органу соціального захисту населення Святошинського району міста Києва подано Заяву №361 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації направлено запит від 20.03.2018 року №4280/35-02/03 до Управління праці та соціального захисту Соснівської районної в місті Черкаси міської ради, в якому інформує про необхідність внесення змін у бази даних переміщених осіб щодо гр. ОСОБА_1 (Довідка внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №), ОСОБА_2 (Довідка внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №) та ОСОБА_3 (Довідка внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №), оскільки означені довідки видані саме Управлінням праці та соціального захисту Соснівської районної в місті Черкаси міської ради. Зокрема, у разі, якщо адресу допомогу оформлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації просить надіслати особову справу та довідку - атестат про припинення зазначеної допомоги із зазначенням дати її скасування.

Листом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 30.03.2018 року №3731/28-5/01-9 на запит Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2018 року №4280/35-02/03 повідомлено про скасування зазначених Довідок та зняття з обліку ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Зокрема повідомлено, що ОСОБА_1 отримувалася щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по 31.01.2018 року.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року на підставі абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (повернулася до покинутого місця постійного проживання) скасовано Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №.

Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року на підставі абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (повернулася до покинутого місця постійного проживання) скасовано Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №, видану ОСОБА_2 .

Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року на підставі абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (повернувся до покинутого місця постійного проживання) скасовано Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №, видану ОСОБА_3 .

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформленим протоколом від 16.04.2018 року №14, вирішено відмовити у призначенні (відновленні) соціальних виплат на підставі пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, згідно з яким повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього порядку можливе лише через шість місяців такого припинення.

Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року відмовлено у призначенні соціальної допомоги (щомісячної адресної допомоги) за заявою від 19.03.2018 року згідно з рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.04.2018 року №14, оскільки скасовано довідки за попереднім місцем проживання/перебування відповідно до пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Листом Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.04.2018 року №6442/35-02/03 ОСОБА_1 повідомлено про прийняте Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією розпорядження від 16.04.2018 року, яким відмовлено в призначенні грошової допомоги за заявою від 19.03.2018 року з тих підстав, що 02.03.2018 року дії Довідок від 15.08.2016 року №, від 15.08.2016 року №, від 20.04.2018 року №6442/35-02/03 скасовано та знято заявника та її неповнолітніх дітей з обліку.

Зокрема, листом роз`яснено, що відповідно до положень пункту 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування ОСОБА_1 має право звернутися до Управління повторно після 02.09.2018 року.

Вважаючи протиправним розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року та рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створеної при Святошинській районній в місті Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року (протокол №14), позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали повноваження на вчинення певних дій та в подальшому діяли виключно в межах тих повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), у поєднанні з принципом законності вимагає, щоб такі дії органів державної влади були ще й правовими.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України від 20.10.2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №1706).

Згідно із статтею 1 Закону №1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з частиною першою статті 4-1 Закону №1706 Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1706 оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, або документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Абзацом 1 частини першої статті 7 Закону №1706 передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 12 Закону №1706 підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до абзаців 7-14 частини першої статті 12 Закону №1706 рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 13 Закону №1706 рішення, дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному законом.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) (далі також - Порядок №365).

Згідно з пунктом 1, цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Згідно з абзацом 1 пункту 7 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до пунктів 8, 9, 9-1 Порядку №365 за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов`язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов`язку.

У разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Згідно з абзацом 2 пункту 10 Порядку №365 питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2000 р., № 5, ст. 178), за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до пунктів 11 - 13, 16 Порядку №365 Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого подання.

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Рішення комісії про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати може бути оскаржене до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі також - Порядок здійснення контролю).

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення контролю цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з підпунктом 4 пункту 12 Порядку здійснення контролю соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Так, з матеріалів справи судом встановлено, та позивачем не заперечується, що Управлінням праці та соціального захисту Соснівської районної в місті Черкаси міської ради оформлені ОСОБА_1 Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №, ОСОБА_2 - Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року № та ОСОБА_3 - Довідку внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 року №, які в подальшому скасовані Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року, Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року, Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.03.2018 року відповідно на підставі абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (повернувся до покинутого місця постійного проживання).

Зокрема, у матеріалах справи наявний Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.02.2018 року №960, відповідно до якого, інспектором встановлено, що за адресою, вказаною позивачем як адресу фактичного місця проживання під час взяття на облік ( АДРЕСА_1 ) з 15.02.2018 року згідно з відповідним договором оренди проживає інша родина, якій місцезнаходження ОСОБА_1 та її сім`ї невідоме.

Крім того, Довідкою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради від 18.02.2018 року №181-12-4-/1 на запит Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 05.01.2018 року №113/28-5/01-10 повідомлено про відрахування дітей ОСОБА_1 із закладів дошкільної та загальної середньої освіти міста Черкаси за період з 01.06.2017 року по 31.01.2018 року.

Суд зауважує, що доказів оскарження вказаних рішень до суду та їх скасування в судовому порядку позивачем не долучено та про такі не зазначено.

Зокрема, позивачем не заперечується факт не проживання за адресою АДРЕСА_1 , зазначеною у скасованих Довідках від 15.08.2016 року №, від 15.08.2016 року №, від 15.08.2016 року № останньої та її неповнолітніх дітей.

Так, з матеріалів справи, а саме листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 30.03.2018 року №3731/28-5/01-9, що ОСОБА_1 отримувалася щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по 31.01.2018 року.

Отже, з положень чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавстваа висновується, що скасування Довідок від 15.08.2016 року №, від 15.08.2016 року №, від 15.08.2016 року № мало своїм наслідком припинення соціальних виплат позивачу на підставі підпункту 4 пункту 12 Порядку здійснення контролю відповідним уповноваженим органом.

Так, згідно з витягами з протоколів №11/33 та №11/32 від 02.03.2018 року засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій в управлінні соціальної допомоги та компенсаційних виплат департамент соціальної політики, ОСОБА_1 (протокол №11/32) та ОСОБА_4 (протокол №11/33) припинено всі соціальні виплати відповідно до підпункту 4 пункту 12 Порядку здійснення контролю.

Суд зауважує, що відповідного витягу з протоколу щодо припинення виплати ОСОБА_3 до матеріалів справи ні відповідачем 1, ні третьою особою 2 не долучено.

Отже, висновується, що соціальну виплату, зокрема, позивачу припинено уповноваженим органом згідно Порядку здійснення контролю.

Згідно з пунктом 10 Порядку здійснення контролю спори, що виникають внаслідок розгляду питань щодо поновлення або припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішуються у судовому порядку.

Доказів оскарження рішень Комісії, оформлених протоколами №11/33 та №11/32 від 02.03.2018 року позивачем суду не подано та про такі не повідомлено.

Відповідно до пункту 18 Порядку здійснення контролю повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Так, після вказаних подій 19.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до органу соціального захисту населення Святошинського району міста Києва із заявою №361 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водночас, розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року відмовлено призначенні соціальної допомоги (щомісячної адресної допомоги) за заявою від 19.03.2018 року згідно з рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.04.2018 року №14, оскільки скасовано довідки за попереднім місцем проживання/перебування відповідно до пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», про що листом Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.04.2018 року №6442/35-02/03 повідомлено позивача.

Отже, відповідачами підтверджено, що відмовляючи у призначенні адресної щомісячної адресної допомоги останні керувалися положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Щодо доводів позивача про визнання нечинним Порядку здійснення контролю та відсутність підстав для його застосування, суд зауважує наступне.

З Єдиного державного реєстру судових рішень та відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, у справі №826/12123/16 адміністративний позов задоволено частково. Визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року залишити без змін.

Згідно з частиною другою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 року набрала законної сили 04.07.2018 року, в той час, як оскаржувані позивачем рішення у цій справі прийняті у квітні місяці 2018 року, що передувало події набрання законної сили рішенням суду у справі №826/12123/16, доводи позивача про протиправність прийнятих відповідачами рішень з цієї підстави є необґрунтованими.

Разом з тим, суд зауважує наступне.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що 19.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до органу соціального захисту населення Святошинського району міста Києва із заявою №361 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а не про надання соціальних виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) (далі також - Порядок №505), згідно з пунктом 1 якого цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Отже, надання щомісячної адресної допомоги врегульовано спеціальним законодавством.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із змістом абзацу 1 пункту 3 Порядку №505 Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у відповідних розмірах.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку №505 для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Згідно з пунктом 6 Порядку №505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Суд зауважує, що законодавство України не містить трактування поняття «щомісячна адресна допомога», разом з тим, з аналізу Порядку №505 висновується, що щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є грошовою допомогою, та не є соціальною виплатою, порядок нарахування та виплати якої врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 на день виникнення спірних правовідносин.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі підпункту 4 пункту 12 Порядку здійснення контролю позивачу та її неповнолітнім дітям соціальні виплати припинено 02.03.2018 року.

В той же час, з матеріалів справи, а саме, з листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 30.03.2018 року №3731/28-5/01-9 на запит Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2018 року №4280/35-02/03 встановлено, що ОСОБА_1 отримувалася щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по 31.01.2018 року.

Разом з тим, про припинення виплати щомісячної адресної допомоги Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради відомостей не надано, як і не долучено відповідачами доказів до матеріалів справи про припинення її виплати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку №505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Отже, з встановлених судом обставин справи та положень законодавства України висновується, що відповідачем 1 протиправно винесено розпорядження від 16.04.2018 року № б/н щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року, як і протиправним є рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створеної при Святошинській районній в місті Києві державної адміністрації, від 16.04.2018 року (протокол №14), оскільки відповідачами розглянуто заяву позивача від 19.03.2018 року в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, в той час, як остання підлягала розгляду в порядку та спосіб, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Зокрема, суд зауважує, що такої підстави для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги як скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Порядок №505 не містить.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частинах визнання протиправними та скасування рішень підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, судом встановлено, що фактично, розгляд заяви позивача від 19.03.2018 року №361 Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у встановленому порядку постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 не здійснено.

Згідно сталої правової практики Верховного Суду протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління щодо не здійснення розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2018 року №361 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Щодо зобов`язальної частини позовної вимог, суд дійшов наступних висновків.

Так, позивач просить суд зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 , як уповноваженому представнику сім`ї, щомісячної адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлену судом бездіяльність відповідача 1 щодо не розгляду заяви позивача від 19.03.2018 року №361 та враховуючи, що згідно з абзацом 1 пункту 8 Порядку №505 у суб`єкта розгляду цієї заяви є законодавчо передбачена альтернатива прийняття рішення про задоволення заяви або про відмову у її задоволенні, що є дискреційними повноваженнями Управління, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 , як уповноваженому представнику сім`ї, щомісячної адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за заявою від 19.03.2018 року.

Разом з тим, з метою ефективного захисту порушеного права позивача протиправною бездіяльністю відповідача 1, суд, керуючись частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2018 року №361 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи позивача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема, визначивши належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 07.08.2018 року №.

Враховуючи встановлену судом протиправну бездіяльність відповідача 1, що спричинило виникнення спору, вирішеному у судовому порядку шляхом виходу за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 в повному розмірі.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року № б/н щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за її заявою від 19.03.2018 року №361.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створеної при Святошинській районній в місті Києві державної адміністрації, оформлене протоколом від 16.04.2018 року №14 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за її заявою від 19.03.2018 року №361.

4. Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо не здійснення розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2018 року №361 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

5. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2018 року №361 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

6. В решті відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 14-Б).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач 1: Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 14-Б);

Відповідач 2: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (, адреса: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 97);

Тертя особа : Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Комарова, 7);

Третя особа 2: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (, адреса: 18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307).

Повне рішення складено 07.12.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна