Справа № 200/12436/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 р. Справа№200/12436/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про:

визнання протиправними дій Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення перерахунку пенсії позивача з 01.03.2021 р. без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 5426,60 грн., та без застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що призвело до зменшення пенсії позивача;

зобов`язання Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.03.2021 року перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 5426,60 грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року позовну заяву Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Код ЕДРПОУ 13486010) щодо не врахування позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №1 (додатково 1 рік за кожний рік роботи) період навчання з 01.09.1988 року по 28.06.1989 року, періоди догляду за дитиною до 3 років: з 11.03.2005 р. по 31.03.2005 р., з 10.04.2005 р. по 30.04.2005 р., з 14.01.2006 р. по 31.01.2006 р., з 14.02.2006 р. по 28.02.2006, р., з 23.03.2006 р. по 31.03.2006 р., з 02.04.2006 р. по 30.04.2006 р., з 23.05.2006 р. по 31.05.2006 р., з 01.01.2007 р. по 28.02.2007 р., 08.03.2007 р. по 31.03.2007 р., періоди роботи з 28.09.2011 р. по 31.03.2012 р. з 16.04.2012 р. по 25.04.2021 року додатково по одному року, що складає 2 роки, що складає 2 роки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Код ЕДРПОУ 13486010) зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №1 період навчання (додатково 1 рік за кожний рік роботи) з 01.09.1988 року по 28.06.1989 року, періоди догляду за дитиною до 3 років: з 11.03.2005 р. по 31.03.2005 р., з 10.04.2005 р. по 30.04.2005 р., з 14.01.2006 р. по 31.01.2006 р., з 14.02.2006 р. по 28.02.2006, р., з 23.03.2006 р. по 31.03.2006 р., з 02.04.2006 р. по 30.04.2006 р., з 23.05.2006 р. по 31.05.2006 р., з 01.01.2007 р. по 28.02.2007 р., 08.03.2007 р. по 31.03.2007 р., періоди роботи з 28.09.2011 р. по 31.03.2012 р. з 16.04.2012 р. по 25.04.2021 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Код ЕДРПОУ 13486010 зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії позивачу з врахуванням вже раніше виплачених йому сум з врахуванням до пільгового стажу за Списком №1 (додатково 1 рік за кожний рік роботи) період навчання з 01.09.1988 року по 28.06.1989 року, періоди догляду за дитиною до 3 років: з 11.03.2005 р. по 31.03.2005 р., з 10.04.2005 р. по 30.04.2005 р., з 14.01.2006 р. по 31.01.2006 р., з 14.02.2006 р. по 28.02.2006, р., з 23.03.2006 р. по 31.03.2006 р., з 02.04.2006 р. по 30.04.2006 р., з 23.05.2006 р. по 31.05.2006 р., з 01.01.2007 р. по 28.02.2007 р., 08.03.2007 р. по 31.03.2007 р., періоди роботи з 28.09.2011 р. по 31.03.2012 р. з 16.04.2012 р. по 25.04.2021 року з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 18.11.2017 року, - повернуто позивачу.

Ухвалою від 04.10.2021 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Позивач з 18.11.2017 перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV.

З Листа відповідача від 16.04.2021 року позивач довідався щодо проведення перерахунку пенсії з 01.03.2021 року без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 5426, 60грн. та без застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35% тощо.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

У положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 березня 2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону № 1058 коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Приписами частини першої статті 25 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування визначено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85 (ч. 2 ст. 25 Закону № 1058).

Суд зазначає, що 11.10.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03.10.2017, яким внесені зміни до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Відповідно до статті 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно п. 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що на даний момент пенсія позивачу розрахована згідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, як пенсія за віком, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу, який дорівнював 1,35% відповідно до ст. 25 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 IV.

При цьому, як вбачається з положень ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

З матеріалів справи встановлено, що пенсія позивачу була призначена 18.11.2017 року відповідно до положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Суд зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн. Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу виплачувалась доплата до раніше призначеного розміру пенсії.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Посилання позивача на порушення Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року не визнано неконституційним Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі КйартанАсмудсон проти Ісландії ).

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до яких позивачу здійснено перерахунки пенсії починаючи з 01 жовтня 2017 року, суд дійшов висновку, що пенсія обчислена у розмірі визначеному Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 05.02.2020 року у справі № 822/3781/17.

Враховуючи, що позовні вимоги зобов`язального характеру є похідними від позовних вимог щодо визнання дій протиправними, вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 6 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.

Таким чином, Постановою КМУ від 20.02.2019 № 124 визначено, що показник величини оцінки одного року страхового стажу, визначається на дату проведення перерахунку, а не на дату призначення пенсії.

Судом встановлено, що відповідачем при проведенні перерахунку позивачу враховано, що на коефіцієнт підвищується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з урахуванням якої визначено заробітну плату для обчислення пенсії. При цьому, при проведенні перерахунку застосовано величину оцінки одного року страхового стажу, яка передбачена статтею 25 Закону №1058 на дату проведення перерахунку, тобто 1,0 %.

При перерахунку застосовується величина оцінки одного року страхового стажу на дату проведення перерахунку, тобто 1 %. Особам, пенсії яким призначені з урахуванням коефіцієнту 1,35 %, перерахунки будуть проведені лише у тих випадках, якщо розмір пенсії, з урахуванням коефіцієнту вартості одного року 1 % та величини нової осучасненої заробітної плати будуть вищі ніж до перерахунку. Якщо внаслідок перерахунку, розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується при наступному збільшенні показника середньої заробітної плати.

Враховуючи, що позивачу була призначена пенсія при врахуванні величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 - розмір пенсійної виплати не перераховується.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення перерахунку пенсії позивача з 01.03.2021 р. без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 5426,60 грн., та без застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що призвело до зменшення пенсії позивача; зобов`язання Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.03.2021 року перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 5426,60 грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись Конституцією України, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка