Справа № 200/11705/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р. Справа№200/11705/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення від 10.11.2020 № 3400, визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 10 листопада 2020 року № 3400 року про відмову в призначенні пенсії позивачу, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та бездіяльність під час розрахунку стажу позивача за Списком № 1 без застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не застосування під час розрахунку стажу позивача за Списком № 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути повторно заяву № 2400 від 08 листопада 2020 року про призначення пенсії позивачу та зарахувати до його пільгового стажу роботи періоди з 25 травня 1995 року по 27 червня 1995 року, з 05 вересня 2012 року по 23 березня 2014 року, з 02 березня 2017 року по 10 листопада 2020 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з повним робочим під землею за Списком № 1 з 25 лютого 1995 року по 27 червня 1995 року, з 04 березня 1997 року по 23 вересня 2004 року, з 11 жовтня 2004 року по 08 листопада 2020 року на підставі роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01. 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позов обґрунтований тим, що позивач 08.11.2020 року, за допомогою Веб-порталу ПФУ, звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (правонаступником, якого є відповідач) із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, зазначає позивач, рішенням від 10.11.2020 року відповідач відмовив йому в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи 25 років за Списком № 1.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач надав суду відзив, в якому не погодившись із позовними вимогами, зазначив, що 08.11.2021 позивач звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказав, що рішенням від 10.11.2021 позивачу відмовлено в призначенні незалежно від віку у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зазначає, що до пільгового стажу позивача не враховано період його роботи з 25.05.1995 по 27.06.1995, оскільки позивачем не надано довідок підтверджуючих пільговий характер роботи та копій наказів про проведення атестації робочих місць, а також період його роботи з 05.09.2012 по 23.04.2014, оскільки позивачем не надано довідку про спуски в шахту.

Відповідач зазначає, що відповідно до наказу Пат «Шахтоуправління «Покровське» від 16.04.2012 № 60/1 «Про затвердження переліку професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням», атестацію посади начальник зміни проведено згідно затверджених списків виробництв, робіт та професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення пункт 1010100 підпункт «б», «в», «г» - працівники, керівники, спеціалісти та службовці, зайняті на підземних роботах 50 % та більше робочого часу в році, в той час коли пунктом 2 наказу Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2015 № 383 щодо порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено, що під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу у зв`язку із чим період роботи позивача з 02.03.2017 по 10.11.2020 на посаді начальника зміни підземного не було зараховано до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 відповідач зазначив, що відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України в листі від 18.02.2009 № 1757/0/1409/010 та Пенсійного фонду України в листі від 23.01.2010 № 1175/02-20, дія статтей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день. До зазначених працівників віднесені працівники, професії та посади яких передбачені пунктами «а», «б», «в» підрозділу І розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 та працівники спеціалізованих монтажних управлінь, управлінь з монтажу та демонтажу гірничого шахтного обладнання, якщо вони зайняті на підземних роботах повний робочий день.

На думку відповідача, пенсійна виплата позивача не підлягає обчисленню відповідно ст. 8 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці», яка зазначає, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків (стаж роботи за Списком № 1 шахтарі складає 10 років) за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місяця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 14 вересня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачеві строк для усунення його недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 14 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без руху позивачем до суду надано заяву про поновлення про пущеного строку звернення до суду.

Ухвалою від 01 жовтня 2021 року суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом по справі, що розглядається, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення від 10.11.2020 № 3400, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 5-зв. бік а.с. 5).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виступає правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області.

08.11.2020 позивач, за допомогою сервісу веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 10.11.2020 Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутністю на те підстав (а.с. 8-9).

Так вказаним рішенням не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 25.05.1995 по 27.06.1995, оскільки не надано пільгових довідок.

Крім того не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 05.09.2012 по 23.03.2014 у зв`язку із тим, що не надано довідку про кількість спусків-виїздів в шахту.

У рішенні також вказано, що згідно наданих позивачем до заяви документів він фактично має 25 років 04 місяці 25 днів страхового стажу, з них 17 років 17 днів пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вимогами п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що недостатньо для призначення цього виду пенсії.

Також вказано, що право на пенсію позивач буде мати у разі набуття необхідного пільгового стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто 25 років, або після досягнення 50 річного віку згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено судом на підставі розрахунку стажу позивача період його роботи з 25.05.1995 по 27.06.1995, з 05.09.2012 по 23.03.2014 та з 02.03.2017 по 10.11.2020 не зараховано до пільгового стажу позивача (а.с. 10).

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 (а.с. 11-13) містяться записи про роботу позивача, зокрема:

- з 25.05.1995 по 27.06.1995 на шахті ОСОБА_2 на посаді учня гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті;

- з 05.09.2012 по 19.08.2015 на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на посаді начальника зміни, зайнятого на підземних роботах 50 та більше відсотків робочого часу в рік;

- з 19.08.2015 по 02.03.2017 на ПАТ «Шахтоуправлінні «Покровське» на посаді заступника начальника дільниці з повним робочим днем в шахті;

- з 02.03.2017 по 06.08.2020 на посаді начальника зміни підземного з повним робочим днем в шахті.

Довідка від 01.07.2020 № 419 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що видана позивачу, містить твердження, зокрема про роботу останнього на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» повний робочий день на підземних роботах у період з 05.09.2012 по 23.04.2014 на посаді заступника начальника підземний дільниці ПР по ТБ, з 02.03.2017 по 01.07.2020 року (дата видач довідки) на посаді начальника зміни підземний. Також у довідці зазначено, що позивачем виконувались на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 (зв. бік а.с. 15-16).

Довідка від 01.07.2020 № 420 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що видана позивачу, містить твердження, зокрема про роботу останнього на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» 50% і більше в обліковому періоді на підземних роботах в період з 05.09.2012 по 23.03.2014 на посаді начальника зміни підземний. Також у довідці зазначено, що позивачем виконувались на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1г (зв. бік а.с. 16).

У відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України своїм листом від 03.08.2021 № 8680-7852/Л-15/8-0500/21 повідомило останнього про те, що на підставі наданих ним документів до заяви від 08.11.2020 його страховий стаж склав 25 років 4 місяці 25 років, стаж за Списком № 1 складає 17 років 17 днів, у зв`язку із чим було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також у листі зазначено, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не враховувалися при розгляді заяви про призначення пенсії з підстав відсутності у позивача 10 років стажу роботи на провідних професіях (а.с. 32-33).

Не погодившись із рішенням про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Суд не приймає доводи відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки трудова книжка позивача містить достатні відомості про роботу позивача на посадах учня гірничого робітника з повним робочим днем в шахті, начальника зміни, зайнятого на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу в рік, начальника зміни підземного з повним робочим днем в шахті.

Крім того, згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 року, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Відтак, факт роботи позивача у спірні періоди є підтверджений належним чином та сторонами не заперечується, спірним є питання щодо зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).

Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.

В означений постанові Верховний суд наголосив, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Крім того, в матеріалах справи наявні довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 01.07.2021 №№ 419 та 420 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які підтверджують, що позивач у період з 05.09.2012 по 23.03.2014 працював на посаді начальника зміни підземного (зазначена посада є пільговою відповідно до постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 передбачена Списком № 1 розділу 1 підрозділом 1.1.г), з 02.03.2017 по 01.07.2020 року (дата видачі довідки) працював на посаді начальника зміни підземного (зазначена посада є пільговою відповідно до постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділом 1).

За таких обставин та з урахуванням відомостей, які містяться у трудовій книжці позивача та в довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній періоди роботи з 25 травня 1995 року по 27 червня 1995 року, з 05 вересня 2012 року по 23 березня 2014 року, з 02 березня 2017 року по 10 листопада 2020 року є підтвердженим та мають бути зараховані до пільгового стажу позивача, а отже спірне рішення відповідача є протиправним та підляга/ скасуванню.

Щодо питання про застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 20.01.1992 року № 8, при розрахунку пільгового стажу суд зазначає наступне.

Роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ Про пенсійне забезпечення встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пункт 16 цих положень передбачає, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено умови призначення пільгових пенсій.

Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення

Міністерство соціальної політики розглянуло звернення Пенсійного фонду України щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

У листі Міністерства соціальної політики України № 12281/0/2-18/21 від 26.06.2018 року зазначено, що пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII Про порядок введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України Про пенсійне забезпечення (далі-Закон № 1788), обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови Міністерством соціальної політики України було видане роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з розділом II Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 17.11.2005 року № 3108-ІV пункт 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII визнано таким, що втратив чинність.

З урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148) право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третього пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

У зв`язку з тим, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення втратило чинність і право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини третьої ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у відповідача були відсутні підстави зараховувати позивачу до стажу кожного повного року роботи гірничим очисного забою - за 1 рік роботи 3 місяці.

Однак листом від 02.10.2018 року № 19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України відкликало свій лист від 26.06.2018 року № 12281/0/2-18-21 та зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ Про пенсійне забезпечення може бути застосовано при призначенні пенсії позивачу за частиною 1 статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення в частині додаткового зарахування періоду роботи за провідними професіями за кожний повний рік роботи за провідною професією додатково зарахувавши три місяці.

В той час, відповідач у відзиві зазначає, що період роботи позивача з 02.03.2017 по 10.11.2020 року на посаді начальник зміни підземний не може бути зарахований як пільговий стаж, з тих підстав що, позивач в цей час був зайнятий на підземних роботах 50% та більше робочого часу, а під повним робочим днем, вважається виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими та звертає увагу пенсійного органу на те, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Так, у постановах від 20.11.2018 (справа N 345/4616/16), від 06.02.3019 (справа N 345/4570/16-а) Верховний Суд дійшов правового висновку, що ст. 1 Закону України N 345-VI слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком N 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, а тому стаж роботи особи на посаді інженера, майстра гірничого виробничих дільниць, начальника зміни має бути зарахована до стажу роботи, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 1, 8 Закону України N 345-VI.

Крім того як встановлено судом на підставі трудової книжки позивача останній на посаді начальника зміни працював у період з 05.09.2012 по 19.05.2015 року.

Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.

При цьому суд наголошує, що відповідач протиправно при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії на підставі його заяви від 08.11.2020 року не здійснив розрахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та не зарахував періоди роботи позивача з 25 травня 1995 року по 27 червня 1995 року, з 05 вересня 2012 року по 23 березня 2014 року, з 02 березня 2017 року по 10 листопада 2020 року до підземного стажу роботи з повним робочим днем в шахті, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 N 345-VI.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Згідно із ч. 2 ст. 9 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу роботи періоди з 25 травня 1995 року по 27 червня 1995 року, з 05 вересня 2012 року по 23 березня 2014 року, з 02 березня 2017 року по 10 листопада 2020 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з повним робочим під землею за Списком № 1 з 25 лютого 1995 року по 27 червня 1995 року, з 04 березня 1997 року по 23 вересня 2004 року, з 11 жовтня 2004 року по 08 листопада 2020 року на підставі роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01. 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» задоволенню не підлягають, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем наведених дій є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача № 2400 від 08 листопада 2020 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до підземного стажу його роботи з повним робочим днем в шахті періодів роботи з 25 лютого 1995 року по 27 червня 1995 року, з 04 березня 1997 року по 23 вересня 2004 року, з 11 жовтня 2004 року по 08 листопада 2020 року на підставі роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовна вимога в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не застосування під час розрахунку стажу позивача за Списком № 1 роз`ясненя Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 задоволенню не підлягає, оскільки не застосування під час розрахунку стажу позивача за Списком № 1 роз`ясненя Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 відбулось у зв`язку з відсутністю у позивача 10 років стажу роботи на провідних професіях, оскільки рішенням відповідача від 10.11.2020 № 3400 не було зараховано певні періоди його роботи.

Отже саме дія відповідача, що виражена в прийнятті спірного рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії, призвела до порушення прав позивача на пенсійне забезпечення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с. 4).

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 850,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ) про визнання незаконним та скасування рішення від 10.11.2020 № 3400, визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10 листопада 2020 року № 3400 року «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) № 2400 від 08 листопада 2020 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до підземного стажу його роботи з повним робочим днем в шахті періодів роботи з 25 лютого 1995 року по 27 червня 1995 року, з 04 березня 1997 року по 23 вересня 2004 року, з 11 жовтня 2004 року по 08 листопада 2020 року на підставі роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01 грудня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров