Справа № 932/10485/21
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

представника позивача Куцугуб О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

представника відповідача адвоката Вишневського А.А.,

перекладача Хоменко Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі із застосуванням відеоконференцзв`язку з приміщенням Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2021 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Вимоги мотивує тим, що громадянин Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 22.09.2018 року через КПП Гоптівка за візою типу «Д» (видається для в`їзду в Україну з метою оформлення документів, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що не перевищує 90 днів) з метою навчання по паспортному документу G0934822 виданому 15.04.2015 р. терміном дії до 14.04.2020 року. Відповідач 09 вересня 2019 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії до 14.04.2020 року. ОСОБА_1 13.05.2019 року відрахований з Національної металургійної академії України за академічну неуспішність та порушення умов контракту. Після чого 22.05.2019 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування посвідки серії ТР212928, відповідач посвідку не здав та продовжив знаходитись на території України не маючи законних підстав для перебування на території України.

Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача на території України на законних підставах відсутні, останній рішення про примусове повернення у встановлений строк самостійно не виконав, позивач просить затримати громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач не співпрацює з міграційною службою, законних підстав перебування в Україні не має.

Відповідач з позовом не погоджується. Працює перекладачем, винаймає квартиру в м. Дніпрі. Звертався до міграційної служби з питання отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, проте йому було відмовлено. Наміру переховуватись не має.

Представник відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки це буде порушенням прав людини на свободу пересування, вільний вибір місця проживання.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 30 серпня 2018 року звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області для отримання консультації. В результаті перевірки документів встановлено, що відповідач перевищив відповідний термін перебування та ухилявся від виїзду з України, до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України не звертався. Таким чином відповідач порушив правила перебування іноземців на території України та вимоги п. 13 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI, перейшовши на нелегальне становище. Ураховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання положень ст. 26 Закону вирішено примусово повернути за межі України громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача залишити територію України у термін до 14.09.2019 року. Проте 17.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на яку т.в.о. начальника відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області Глухова К.І. надала висновок про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

ОСОБА_1 28 січня 2020 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження або третьої країни. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2021 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області № 76 від 30 серпня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки до 30 серпня 2022 року громадянину Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ). Однак частину Рішення № 76 від 30.08.2019 року про примусового повернення, відповідач не виконав і на теперішній час продовжує ухилятися від виконання вищезазначеного рішення.

05 листопада 2021 року до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшло подання від Управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо примусового видворення іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство України. 06 грудня 2021 року співробітники УМП ГУНП в Дніпропетровській області було затримано громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 (протокол № АЗ №081715 від 06.12.2021 р. про адміністративне затримання) у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП України та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач перебуває на території України без законних підстав. Рішення ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 30.08.2019 року про примусове повернення до країни походження відповідач добровільно не виконав. Повертатися до країни походження не бажає. Наведені обставини можуть свідчити, що при ухваленні рішення суду про примусове повернення з України відповідача, останній може ухилятися від виконання такого рішення суду.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

За змістом ст. 3 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст. 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 2 ст. 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, порушили прикордонний режим, режим в пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду виїзду, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи і з`ясування обставин правопорушення до трьох діб з повідомленням про це письмово прокурора протягом двадцяти чотирьох годин з моменту затримання.

Згідно з п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. "f" ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобов`язання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватися. Так, у справі Амюр проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції Європейський суд постановив, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі особливо стосовно іноземного громадянина шукача притулку таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

В свою чергу, затримання іноземця з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є одним із заходів забезпечення примусового видворення, який застосовується у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі, а так само, у разі відсутності в нього документів, що дають право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону № 3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країни де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факт того, що відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, рішення примусове повернення до країни походження не виконав.

Враховуючи те, що громадянин Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) незаконно перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження від 30.08.2019 р., відсутні докази оскарження зазначеного рішення в судовому порядку, не вчинялось жодних дій з легалізації на території України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, що унеможливлює забезпечення примусового видворення за межі України.

Суд бере до уваги, що відповідач перебуває у такому стані вже тривалий час, тобто у нього було достатньо часу, щоб покинути територію України, проте відповідач завжди шукає причини для того, щоб залишитись на території України, не йде на контакт з працівниками міграційної служби, завжди повідомляв різні адреси проживання, що унеможливлювало встановлення його місця перебування. Тому відповідач вичерпав всі можливості та всі засоби для набуття правових підстав перебування на території України, а отже суд обґрунтовано вважає, що така поведінка відповідача може продовжитись й після ухвалення рішення про примусове повернення його до країни походження чи іншої країни, тому є підстави для його затримання з метою забезпечення процедури видворення.

Разом з тим, для проведення всіх формальностей і процедур, зокрема, ідентифікації та забезпечення видворення, строк тримання у ПТПІ 6 місяців є надмірним. Для того, щоб придбати білет, провести ідентифікацію та зробити запити по відповідних структурних підрозділах міграційної служби, буде достатньо строку у 3 місяці. Це дозволить досягти справедливого балансу між втручанням у права відповідача, що пов`язано з обмеженням свободи, та досягненням завдань міграційної політики. З іншого боку це дозволить простимулювати працівників міграційної служби оперативно вирішити питання про примусове видворення відповідача.

Позивач просить поновити строк звернення до суду. Ураховуючи, що відповідач переховувався від працівників міграційної служби та певний час встановити його місцезнаходження було неможливо, а встановлення його місця перебування було здійснено працівниками поліції, суд вважає, що строк на звернення до адміністративного суду належить поновити.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Враховуючи установлені в ході розгляду справи обставини, суд вбачає підстави для звернення даного судового рішення до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, ч. 1 ст. 30, ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 211, 241-246, 268-272, 289, 371, 372 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Поновити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області строк на звернення до адміністративного суду із відповідним позовом.

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці, з метою забезпечення видворення за межі території України.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ