Справа № 380/9300/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/9300/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, в якій позивач просив суд:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації неправомірними по віднесенню на позивача суми залишку по оплаті 1600,51 грн, а не на відповідача;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації провести нарахування субсидій у відповідності до ст. 50 Закону № 1058;

- визнати дії Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації неправомірними, застосувавши до нього ст. 23 ЦК України на відшкодування шкоди. Мінімальний розмір п`ятикратна вартість мінімальної заробітної плати (5 х 6000 = 30000 грн).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оформив та отримував призначену відповідачем субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з грудня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 554,45 грн. Позивач стверджує, що повністю провів оплату по рахунках в межах наданої субсидії 5 433,72 грн. Разом з тим за листопад 2018 року та квітень 2019 року ОСОБА_1 провів перерахунок, оскільки опалення рахували за повний місяць, хоча опалювання було включено у другій половині місяця. Коли початок (закінчення) опалювального періоду встановлюється не з першого до останнього числа місяця, витрати рахуються з вартості послуг з врахуванням днів опалювального періоду. Таким чином, позивач сплатив всі обов`язкові платежі з суми 5 433,72 грн, проте неоплаченими залишились 1600,51 грн. Відповідно до повідомлення про надання субсидій з 01 жовтня 2019 року на опалювальний сезон 2019-2020 років позивачу відмовлено в наданні житлової субсидії, оскільки відповідно до інформації отриманої від ПП «Гарант Енерго М» від 30.10.2019 є заборгованість по тепловій енергії в сумі 1600,51 грн. Також вказує на те, що відповідач не врахував і того факту, що позивачу надається як одинокому інваліду додаткова площа, а вона не перевищує в нього належної норми. Покликаючись на ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стверджує, що не повинен платити більше 50% доходу. Вважає, що йому належить до відшкодування моральна шкода у розмірі 30000,00 грн.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву зазначає, що 18.10.2018 позивач звернувся до управління з пакетом документів для призначення житлової субсидії і йому призначено житлову субсидію на опалювальний сезон 2018-2019 роки в сумі 554,45 грн. З 01.10.2019 на опалювальний сезон ОСОБА_1 відмовлено в наданні житлової субсидії, оскільки згідно з отриманою інформацією від ПП «Гарант Енерго М» від 30.10.2019 у позивача станом на жовтень 2019 рік є заборгованість по тепловій енергії в сумі 1600,51 грн. Управлінням соціального захисту населення виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду та проведено перерахунок житлової субсидії за опалювальний період 2019-2020 роки в готівковій формі ОСОБА_1 . Щодо розмірів нарахованої субсидії повідомляє, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлових субсидій (зі змінами) передбачено, що з 01.10.2014 обов`язковий відсоток платежу для кожної сім`ї залежить від розміру середньомісячного сукупного доходу домогосподарства в рахунок на одну особу та визначається індивідуально за єдиною формулою: середньомісячний дохід домогосподарства в рахунок на одну особу ділиться на розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, отриманий результат ділить на 2, а потім множиться на 15%.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 14.06.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 12.07.2021 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді про залишення позовної заяви без руху від 21.04.2021.

Ухвалою судді від 30.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та ухвалено розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 08.12.2021 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації неправомірними по віднесенню на позивача суми залишку по оплаті 1600,51 грн, а не на відповідача.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , оформив та отримував призначену відповідачем субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з грудня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 554,45 грн.

З 01 жовтня 2019 року на опалювальний сезон 2019-2020 років позивачу відмовлено в наданні житлової субсидії, оскільки відповідно до інформації, отриманої від ПП «Гарант Енерго М» від 30.10.2019, у позивача наявна заборгованість по тепловій енергії в сумі 1600,51 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 у справі № 380/3303/20 визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області щодо відмови у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 з 1 жовтня 2019 року; зобов`язано Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019.

За твердженням відповідача, Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 у справі № 380/3303/20 та проведено перерахунок житлової субсидії за опалювальний період 2019-2020 роки в готівковій формі.

Позивач, стверджуючи, що відповідач неправомірно відніс на позивача суму залишку по оплаті 1600,51 грн, що не повинен платити більше 50% доходу та що йому належить до відшкодування моральна шкода у розмірі 30000,00 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі ст. 11 Закону № 2189-VIII при наданні житлово-комунальних послуг застосовуються державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлені законодавством.

Гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Передбачені законодавством пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг виплачуються споживачу в грошовій формі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статей 12 та 13 вказаного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначений Положенням про призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення № 848).

Відповідно до п. 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.

Згідно з п. 5 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії

У відповідності до п. 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Тобто Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області наділений повноваження щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій в тому числі для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Положенням № 848 передбачено вичерпний перелік випадків, за яких може бути припинено надання раніше призначеної житлової субсидії.

Згідно з п. 14 Положення № 848 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку з тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ Ощадбанк (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).

Згідно з абз. 1 п. 37 Положення № 848 у разі призначення житлової субсидії з початку опалювального сезону доходи у вигляді пенсії враховуються в розмірі нарахованої пенсії за серпень поточного року, а в разі призначення житлової субсидії з початку неопалювального сезону доходи у вигляді пенсії враховуються в розмірі нарахованої пенсії за березень поточного року. У разі призначення житлової субсидії не з початку опалювального (неопалювального) сезону враховується розмір нарахованої пенсії за місяць, що передує місяцю, попередньому до місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Відповідно до п. 41 Положення №848 у разі коли на час звернення за призначенням житлової субсидії особа є непрацюючим пенсіонером, який в останньому місяці періоду, за який враховуються доходи, не мав інших доходів, крім пенсії, її середньомісячний сукупний дохід розраховується відповідно до абзацу першого пункту 37 цього Положення.

Згідно з п. 100 Положення № 848 житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування структурним підрозділом з питань соціального захисту населення коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Громадяни, яким надається житлова субсидія, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг.

Відшкодування витрат на оплату послуг з виплати і доставки житлової субсидії за місцем фактичного проживання одержувачів здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі.

Пунктом 119 Положення № 848 передбачено, що за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг) внаслідок того, що громадянин має заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Визначаючись щодо наявності підстав для зобов`язання Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації провести нарахування субсидій у відповідності до ст. 50 Закону № 1058, суд виходить з наступного.

Як зазначалося, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон № 2189-VIII, відповідно до статті 11 якого гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Натомість згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон 1058-IV), на який покликається позивач, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 50 Закону 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (ч. 2 ст. 50 Закону 1058-IV).

Таким чином, ст. 50 Закону 1058-IV, на яку покликається позивач, не врегульовано питання нарахування субсидій, а передбачено порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій.

Разом з тим, суд зазначає, що жодних обґрунтувань та доводів щодо доцільності застосування до спірних правовідносин Закону 1058-IV позивач у позовній заяві не наводить.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про зобов`язання Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації провести нарахування субсидій у відповідності до ст. 50 Закону № 1058 не знаходить належного правового обгрунтування, а відтак, така задоволенню не підлягає.

Визначаючись щодо позовної вимоги позивача про визнання дій Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації неправомірними, застосувавши до нього ст. 23 ЦК України на відшкодування шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 згаданої постанови).

Проте, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 813/5138/13-а.

Окрім того, суд наголошує, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Такого ж змісту позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 822/1178/16.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Однак, позивачем не надано жодних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди його здоров`ю, чи завдання йому інших втрат немайнового характеру з яких суд при обрахуванні розміру компенсації міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцеві положення, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації про визнання зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (81000, Львівська область, м. Яворів, вул. Шевченка, 8, ).

Суддя Сидор Н.Т.