Справа № 340/35/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/35/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (суддя Жук Р.В., м. Кропивницький) у справі № 340/35/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

встановив:

У грудні 2020 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення №2-1126 від 18.04.2018 року та №1-1128 від 05.04.2019 року.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено, оскільки суд дійшов висновку, що обов`язок із сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки (в тому числі, з огляду на користування нею внаслідок набуття права власності на нерухоме майно, на ній розташоване) незалежно від дотримання такою особою вимог земельного чи цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористування та підстав набуття прав користування. Отже, обов`язок із сплати земельного податку, як на власника нерухомого майна, покладається на ТОВ «ПРИРОДНІ ВОДИ УКРАЇНИ».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що за наявності відповідної інформації від органу виконавчої влади щодо існуючого договору оренди, укладеного між Світловодською міською радою та позивачем, контролюючим органом правомірно прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що договір оренди земельної ділянки з ним є припиненим 24.10.2016 (з дати реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Природні води України»), у зв`язку з чим відбувається заміна орендаря за договором оренди земельної ділянки попереднього на нового власника об`єкта нерухомості з моменту набуття ним право власності на такий об`єкт, скаржник зазначив, що згідно реєстраційних даних одним із кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Природні води України» є ОСОБА_1 .

У свою чергу, позивачем не надано доказів щодо припинення укладеного договору оренди, скасування державної реєстрації договору оренди землі, або відповідних змін до цього договору, у зв`язку з появою нового власника нерухомого майна - ТОВ «Природні води України».

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ч. 1 ст.116, статті 125 Земельного кодексу України, п. 288.1.ст.288 ПК України, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення по справі.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у позові.

Колегія суддів, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Світловодською міської ради від 23.06.2009р. №1256 надано позивачу в оренду на 49 років земельну ділянку площею 11592,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення між Світловодською міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 604 від 26.08.2010 р. (а.с.16-18).

Рішенням Світловодської міської ради № 163 від 24.03.2016 р. були внесені зміни до рішення №1256 від 23.06.2009 р., а саме у зв`язку з припиненням позивачем підприємницької діяльності у назві та тексті рішення слова "фізичній особі-підприємцеві" замінено на слова "громадянину України".

26.12.2017р. за вх.№Р-1732 до Світловодської міської ради надійшла заява позивача від 10.11.2017р. вих.№17/11 про припинення договору оренди земельної ділянки у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності. (а.с.20).

Листом №57 від 13.02.2018 р. Управлінням економіки, ресурсів та розвитку міста виконкому Світловодської міської ради направлено до відділення Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області інформацію по нарахуванням орендної плати в 2018 р. юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та громадянам України згідно укладених договорів оренди земельних ділянок, що перебувають в комунальній (державній) власності з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель. (а.с.39,40)

На підставі такого повідомлення сформовано податкове повідомлення-рішення №2-1126 від 18.04.2018 р., яким позивачу було нараховано податкове зобов`язання з орендної плати фізичних осіб за 2018 рік у сумі 29531,52 грн.(а.с.7)

У зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, 29.08.2018 р. сформовано податкову вимогу №91500-53 на суму 29530,30 грн.(а.с.10).

Листом №187 від 04.04.2019 р. Управлінням економіки, ресурсів та розвитку міста виконкому Світловодської міської ради направлено до відділення Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області інформацію по нарахуванням орендної плати в 2018 р. юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та громадянам України згідно укладених договорів оренди земельних ділянок, що перебувають в комунальній (державній) власності з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель. (а.с.41-45).

На підставі такого повідомлення сформовано податкове повідомлення-рішення №1-1128 від 05.04.2019 року, яким позивачу було нараховано податкове зобов`язання з орендної плати фізичних осіб за 2019 рік у сумі 29531,52 грн. (а.с.8)

Правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень є предметом спору в цій справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що обов`язок із сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки (в тому числі, з огляду на користування нею внаслідок набуття права власності на нерухоме майно, на ній розташоване) незалежно від дотримання такою особою вимог земельного чи цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористування та підстав набуття прав користування.

Колегія суддів погоджується в цілому з таким висновком суду першої інстанції та, з огляду на доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, розташованих на території України, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗКУ), Цивільним кодексом України, Законом України від 06.10.1998 № 161 «Про оренду землі» (далі Закон № 161), іншими нормативно-правовими актами, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій пункту 287.1 статті 287 ПК України, датою виникнення податкового обов`язку із справляння плати за землю власниками землі та землекористувачами є день виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК).

У частинах першій та другій статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла станом на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.6 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року (справа №825/308/17), від 19 червня 2018 року (справа №822/2696/17), від 17 грудня 2019 року (справа № 804/4739/16).

Таким чином, на усіх власників чи користувачів земельними ділянками покладається обов`язок із плати за землю, зокрема у вигляді орендної плати. При цьому у разі набуття права власності чи оренди на нерухоме майно обов`язок із сплати земельного податку або орендної плати покладається на власника/орендаря нерухомого майна, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна судом встановлено, що орендарем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :50:138:0006 є позивач.

Водночас, з зазначеної інформації судом встановлено, що з 19.10.2016 року (дата, час державної реєстрації) на праві приватної власності, комплекс будівель за місцезнаходження: вул. Автозаводська, 3 належить ТОВ «ПРИРОДНІ ВОДИ УКРАЇНИ» (а.с.53-57).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем було доведено до відома органу місцевого самоврядування (а.с. 20) у листопаді 2017 року, що відбувся перехід права власності на нерухоме майно до іншої особи та просив припинити договір оренди земельної ділянки.

У відповідності до п. 39 Договору оренди землі розірвання договору допускається в односторонньому порядку, у тому числі за умови добровільної відмови орендаря від оренди земельної ділянки.

Неприйняття відповідного рішення з боку орендодавця є ознакою неналежного урядування органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, на думку колегії суддів, навіть за відсутності вини з боку відповідача, який використав інформацію, надану органом місцевого самоврядування без врахування наведених вище обставин, спірні податкові повідомлення-рішення не можна визнати законними.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не мають правового значення та потребують правового аналізу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 340/35/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко