Справа № 280/8367/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Справа № 280/8367/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 р. на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2016 р.;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 р. на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2017 р.;

форми Ф № 54248-5607-0832 від 20.12.2018 р. на загальну суму 5368,91 гри. за податковий період 2018 р.;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 р. на загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2016 р.;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 р. на загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2017 р.;

форми Ф № 54249-5607-0832 від 20.12.2018 р. па загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2018 р.;

форми Ф № 29266-5607-0832 від 31.05.2019 р. на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2019 р.;

форми Ф № 29265-5607-0832 від 31.05.2019 р. на загальну суму 22673,64 грн. за податковий період 2019 р.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує, що в зв`язку з вимушеною зміною свого місця проживання 5 серпня 2016 року ОСОБА_1 продав свою частину, 1/2 (одну другу) майнового комплексу ОСОБА_2 , про що свідчить запис № 15824437 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує, що зазначений майновий комплекс, що розташований на двух земельних ділянках повністю перейшов у власність від позивача до іншої особи, тому до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно. Вважає, що з моменту реєстрації договору купівлі-продажу 1/2 частини майнового комплексу 05.08.2016 припинився обов`язок позивача зі сплати орендної плати за землю. Зазначає, що той факт, що в наявності чинні договори оренди земельних ділянок, не спростовує того, що позивач в силу підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України не є платником земельного податку та землекористувачем з 2016 року. На вказаних підставах вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, просить суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 06.10.2021 до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №57489), в якому відповідач зазначає, що згідно договорів оренди землі від 16.11.2012 року №02173 та від 16.11.2012 року №02172 на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 орендарем є ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ). Зазначає, що саме ОСОБА_1 виступаючи стороною договору є платником орендної плати за землю. Вказує, що Інформація про припинення іншого речового права в Державному реєстрі речових прав відсутня, відомості щодо розірвання договору оренди землі, або внесення змін до існуючого договору оренди з ОСОБА_1 від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування не надходили. Таким чином, вважає, що відчуження нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 не є підставою для автоматичного припинення договору оренди земельної ділянки, нарахування та сплати орендної плати за землю. Вважає податкові повідомлення-рішення правомірними та просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін.

Ухвалою суду від 09.12.2021 замінено відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663, 69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 166).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ОСОБА_1 та Мелітопольською районною державною адміністрацією укладено договори оренди землі від 16.11.2012 року №02173 та від 16.11.2012 року №02172 на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

На зазначених земельних ділянках розташований майновий комплекс, який належав позивачу у розмірі 1/2 (одна друга) його частини.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області у відповідності до п. 286.5 ст.286 Податкового кодексу України було винесено:

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № -0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 5 368,91 грн. за податковий період 2016 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № -0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 5 368,91 грн. за податковий період 2017 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № -0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 5 368,91 грн. за податковий період 2018 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № -0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 11 952,37 грн. за податковий період 2016 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № -0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 11 952,37 грн. за податковий період 2017 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 54249-5607-0832 від 20.12.2018 року на загальну суму 11 952,37 грн. за податковий період 2018 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 29266-5607-0832 від 31.05.2019 року на загальну суму 5 368,91 грн. за податковий період 2019 рік;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 29265-5607-0832 від 31.05.2019 року на загальну суму 22 673,64 грн, за податковий період 2019 рік.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.73 п. 14.1 ст 14 Податкового кодексу України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно підпункту 14.1.74 п. 14.1 ст 14 Податкового кодексу України, земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Приписами пп. 14.1.136 п. 14.1 ст 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до абзацу 1 пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статті 58 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до пунктів 288.2, 288.3, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Так, з матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 та Мелітопольською районною державною адміністрацією укладено договори оренди землі від 16.11.2012 року №02173 та від 16.11.2012 року №02172 на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 . На зазначених земельних ділянках розташований майновий комплекс, який належав позивачу у розмірі 1/2 (одна друга) його частини, а саме, будівлі з бетонних плит, загальною та основною площею 2088,6 м2; насосної із шлакоблоку; убиральні; душу; огорожі; водогону; башти Рожновського; артсвердловини; бензозаправного пункту.

Абзацом 1 пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з абзацом другим пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з частинами 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом «е» частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) До особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до абзацу 8 частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Аналіз зазначених норм законів свідчить, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, який зобов`язаний сплачувати орендну плату за земельну ділянку, що перебуває у його користуванні на підставі договору оренди. Обов`язок сплачувати орендну плату виникає у землекористувача з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Водночас набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставами припинення права користування земельною ділянкою. У цілях оподаткування у власника будівлі, споруди (їх частини) з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно виникає обов`язок зі сплати податку за землю, на якій розташовані такі будівлі, споруди (їх частини). Якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, однак обов`язок зі сплати орендної плати виникне тільки на підставі укладеного договору оренди землі.

Отже, у разі набуття права власності на нерухоме майно, що розміщене на землі, та не оформлення права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розміщене на цій землі, адже якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до неї як набувача переходить право користування земельною ділянкою. При цьому землекористувач має сплачувати плату за землю за фактичний період використання землі у поточному році.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі №825/308/17, від 19 червня 2018 року у справі №822/2696/17, від 17 грудня 2019 року у справі № 804/4739/16, від 27 січня 2020 року у справі 804/886/18 та від 14.09.2021 у справі № 808/2684/15.

Так, судом встановлено, що Згідно договору купівлі-продажу частки комплексу від 05.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А. позивачем передано у власність ОСОБА_2 нерухоме майно 1/2 (одну другу) частку в праві власності на комплекс, за адресою с. Обільне, Мелітопольський район, Запорізька область, що складається з будівлі з бетонних плит, загальною та основною площею 2088,6 м2; насосної із шлакоблоку; убиральні; душу; огорожі; водогону; башти Рожновського; артсвердловини; бензозаправного пункту.

Таким чином, з 05.08.2016 позивач не є власником нежитлового комплексу, що розташований на земельних ділянках, яка знаходиться за адресою: с. Обільне, Мелітопольський район, Запорізька область, у зв`язку з чим у позивача припинилися обов`язки щодо сплати земельного податку на вказані земельні ділянки.

Таким чином, контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку із фізичних осіб за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, діяв не у межах та не у відповідності до вимог податкового законодавства, що свідчить про протиправність таких рішень та наявність підстав для їх скасування.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Згідно із ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позовних вимог, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2016 рік;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2017 рік;

форми Ф № 54248-5607-0832 від 20.12.2018 на загальну суму 5368,91 гри. за податковий період 2018 рік;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 на загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2016 рік;

форми Ф № -0832 від 20.12.2018 на загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2017 рік;

форми Ф № 54249-5607-0832 від 20.12.2018 на загальну суму 11952,37 грн. за податковий період 2018 рік;

форми Ф № 29266-5607-0832 від 31.05.2019 на загальну суму 5368,91 грн. за податковий період 2019 рік;

форми Ф № 29265-5607-0832 від 31.05.2019 на загальну суму 22673,64 грн. за податковий період 2019 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривен 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09 грудня 2021 року.

Суддя Л.Я. Максименко