Справа № 9901/500/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2021 року

Київ

справа №9901/500/21

адміністративне провадження №П/9901/500/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Президента України про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

03 грудня 2021 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Президента України, у якій вона просить зобов`язати Президента України, як представника України, на виконання повноважень гарантій захисту Україною, у тому числі і її прав та свобод, вчинити гарантії усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження:

- об`єктами нерухомого спадкового майна садибного типу, зареєстровані за позивачкою відповідно до реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 06, у склад якого входять набуті нею по праву спадкування 7/10 частин житлового будинку, будівлі та споруди, які розміщені на присадибній земельній ділянці площею 0,06 га у АДРЕСА_1 , права безкоштовного постійного користування якою були набуті у 1986 році за законодавством УССР ОСОБА_3 (спадкодавцем її спадкодавця ОСОБА_4 );

- об`єктами нерухомого спадкового майна ОСОБА_1 , зареєстровані за нею відповідно до реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 06, у склад якого входить набутий нею по праву спадкування житловий будинок, будівлі та споруди, які розміщені на присадибній земельній ділянці площею 0,12 га у АДРЕСА_2 , права безкоштовного постійного користування якою були набуті у 1947 році за законодавством УССР ОСОБА_5 (спадкодавцем її спадкодавця ОСОБА_4 )

шляхом вчинення гарантій повернення до володіння позивачки незаконно привласнених органами державної влади та самоврядування України речових її прав та прав спадкодавців ОСОБА_1 на розпорядження та постійне безкоштовне користування присадибними земельними ділянками, на яких розміщене нерухоме майно позивачки у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , зареєстроване відповідно до реєстраційних номерів 06, 06, та для цього винести рішення за результатом розгляду заяв ОСОБА_1 про створені їй перешкоди у реалізації спадкових речових прав на нерухоме спадкове майно, вчинені органами державної влади та самоврядування, у якому зобов`язати органи державної влади та делеговані на вчинення державної реєстрації юридичні особи без рішень органів місцевого самоврядування про розпорядження земельними ділянками, на яких розміщене нерухоме майно, зареєстроване за приватними особами, у тому числі за позивачкою, щодо земельних ділянок, на яких розміщені зареєстровані у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за приватними особами житлові будинки, споруди та будівлі, вчиняти державну реєстрацію цих земельних ділянок виключно за власниками цих будинків, споруд та будівель, у тому числі за ОСОБА_1 , з підстав реєстрації її нерухомого спадкового майна.

Перевіривши позовну заяву на предмет її відповідності вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на наступне.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1- 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Відповідно до частини першої та пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. У позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Викладення позовних вимог у позовній заяві та обставин на їх обґрунтування формує предмет і підстави позову, і, як наслідок, визначає предмет доказування у справі.

Як вбачається із позовної заяви, у якості відповідача позивачкою визначено Президента України.

Так, особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України визначені статтею 266 КАС України.

Частиною першої цієї статті визначено, що її правила поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Водночас, викладений у позовній заяві зміст позовних вимог не відповідає приписам статті 266 КАС України, оскільки не вказано, які конкретно дії чи бездіяльність Президента України, на думку позивачки, є протиправними, як і не наведено обґрунтувань їх протиправності, що, у свою чергу, унеможливлює встановлення їх конкретного змісту та визначення способу відновлення права, за захистом якого звернулась позивачка. Також із позовної заяви неможливо встановити суть правовідносин, що виникли між позивачкою та відповідачем.

Зі змісту позовної заяви слідує, що вимоги ОСОБА_1 спрямовані на зобов`язання Президента України вчинити дії щодо негайного усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм нерухомим спадковим майном шляхом проведення державної реєстрації земельних ділянок, на яких знаходиться таке нерухоме майно.

Між тим, вичерпний перелік повноважень Президента України визначений статтею 106 Конституції України і в ньому відсутня норма, яка наділяє Президента України повноваженнями щодо вчинення дій спрямованих на усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим спадковим майном фізичної особи.

Таким чином у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено, у чому полягає порушення її особистих прав, свобод та інтересів з боку відповідача та які законодавчо визначені повноваження ним не виконані, що не узгоджується з наведеними у частині першій статті 5 КАС України способами захисту порушеного права та повноваженнями Верховного Суду, визначеними частиною четвертою статті 266 КАС України.

Окрім того, за змістом пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається, з-поміж іншого, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість позивачкою не надано власне письмове підтвердження про те, що нею не подано іншого позову до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2 270,00 гривень.

За таких обставин позивачці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн, а у разі зміни чи уточнення позовних вимог - у розмірі, визначеному законом.

Судовий збір за подання позовної до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача 6007, код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету 22030102, найменування податку, збору, платежу судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку 207, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

За змістом статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.

Позивачці слід надати строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом складання та подання нової позовної заяви із зазначенням змісту позовних вимог і викладу обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги; зазначенням та наданням доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивачки; наданням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та документа про сплату судового збору в розмірі, визначеному законом.

Керуючись статтями 5, 22, 160, 161, 169, 248, 266 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Президента України про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, зазначений у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.М. Соколов,

Суддя Верховного Суду