Справа № 420/18359/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 04 жовтня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) про визнання протиправними дії щодо видачі неналежно оформленої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі та зобов`язання видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі у формі відповідно до законодавства України.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 30.09.2016 року по 30.09.2020 року, та наказом від 25.09.2020 року № 33 о/с його звільнено зі служби.

Так, позивач зазначив, що протягом строку проходження служби він не отримував речове забезпечення відповідно до норми Закону № 2011-ХІІ та у зв`язку зі звільненням у нього виникло право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки тощо станом на 01 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком Порядку № 178.

Проте позивач зазначив, що на момент виключення зі списків особового складу, відповідач не видав довідку про вартість речового майна, тому 26.06.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача лист звернення щодо видачі йому такої довідки.

10.09.2021 року військова частина видала позивачу довідку № 29 підписану 04.02.2021 року, але зазначена довідка не відповідає формі додатку до Порядку №178 (зокрема, наявні зайві стовбці), а також вона не заповнена повністю, що зменшує суму компенсації. Сума компенсації вирахувана не в розмірі закупівельної вартості речей, а порахована на власний розсуд відповідача.

На думку позивача, неналежне оформлення довідки є порушенням п. 5 Порядку № 178 та його права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Також зазначена довідка не відповідає нормам забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Національної гвардії України в мирний час та особливий період, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475, зі списку речей зазначених у цьому наказі йому за військовим званням та статусом учасника бойових дій належать до видачі речі зазначені в нормах № 2, 4, 5, 13, 14, 15, але більше половині цих речей не видавалися й не записані до виданої довідки.

До суду 16 листопада 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у зв`язку з постійним вдосконаленням речового забезпечення, час від часу з`являються нові типи речей, а закупівельні ціни визначаються раз в рік, тому на такі речі визначаються в наступному році, ціни які не вказані в довідці надійшли до військової частини в 2021 році, і як слідує з п. 5 постанови № 178, їх там й не повинно бути.

Також відповідач зазначив, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475 норми забезпечення, які вказуються в позовній заяві № 13, 14, 15 є інвентарним майном, що не належить до видачі, № 5 передбачає бойовий спеціальний комплект, який видається для частин Національної гвардії України, що виконують службово-бойові завдання з охорони громадського порядку, основним завданням військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України є конвоювання, екстрадиція та охорона засуджених, а тому позивачу дані норми не передбачені, по нормам № 2, 4 всі речі, що належать до видачі позивачу в довідку про вартість речового майна № 29 було виписано та надано ціни відповідно до наявних закупівельних цін станом на 30.09.2020 року.

Позивач не надав суду відповідь на відзив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Сторонами по справи не заперечується, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 30.09.2016 року по 30.09.2020 року, та наказом від 30 вересня 2020 року № 199 розірвано контракт про проходження військової служби та виключено зі списків особового складу частин та всіх видів забезпечення з 30 вересня 2020 року солдата за контрактом ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас Збройних Сил України наказом командира військової частини по особовому складу від 25.09.2020 року 33 о/с.

Суд встановив, що 26.06.2021, як зазначив у позові позивач, він подав заяву на ім`я командира Військової частини НОМЕР_2 з проханням видати довідку про вартість речового майна, що належить йому до видачі.

Також суд встановив, що військовою частиною НОМЕР_2 видано позивачу довідку № 29 про вартість речового майна, що належить до видачі на загальну суму 6331, 18 грн.

Позивач вважає, що довідка оформлена неналежним чином, що стало підставою для звернення до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 9-1 цього Закону військовослужбовцям гарантується продовольче, речове та інше забезпечення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що під час проходження військової служби позивач не отримував речове забезпечення.

Відповідно до п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" (надалі Порядок № 178).
Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

Згідно з п. 3 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема: звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п. 4 Порядку № 178).

Відповідно до п. 5 цього Порядку, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Суд встановив, що позивач подав заяву на ім`я командира Військової частини НОМЕР_2 з проханням видати довідку про вартість речового майна, що належить йому до видачі, та військовою частиною НОМЕР_2 видано позивачу довідку № 29 про вартість речового майна, що належить до видачі станом на 30 вересня 2020 року на загальну суму 6331, 18 грн.

Позивач вважає, що зазначена довідка не відповідає формі додатку до Порядку №178 (зокрема, наявні зайві стовбці), не заповнена повністю, сума компенсації вирахувана не в розмірі закупівельної вартості речей, а порахована на власний розсуд відповідача, також зазначена довідка не відповідає нормам забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Національної гвардії України в мирний час та особливий період, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475, оскільки зі списку речей зазначених у цьому наказі йому за військовим званням та статусом учасника бойових дій належать до видачі речі зазначені в нормах № 2, 4, 5, 13, 14, 15, але більше половині цих речей не видавалися й не записані до виданої довідки.

У свою чергу відповідач зазначив, що закупівельні ціни визначаються раз в рік, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475 норми забезпечення, які вказуються в позовній заяві № 13, 14, 15 є інвентарним майном, що не належить до видачі, № 5 передбачає бойовий спеціальний комплект, який видається для частин Національної гвардії України, що виконують службово-бойові завдання з охорони громадського порядку, основним завданням військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України є конвоювання, екстрадиція та охорона засуджених, а тому позивачу дані норми не передбачені, по нормам № 2, 4 всі речі, що належать до видачі позивачу в довідку про вартість речового майна № 29 було виписано та надано ціни відповідно до наявних закупівельних цін станом на 30.09.2020 року.

Надаючи оцінку доводам сторін, виходячи із вищенаведених норм матеріального права, суд доходить такого висновку.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивача виключено зі списків особового складу військової частини 30.09.2020 року, таким чином заборгованість за неотримане речове забезпечення, яке належить компенсації становить до 30 вересня 2020 року.

Тому суд погоджується з позицією відповідача, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу повинна бути видана, виходячи із закупівельної вартості такого майна у 2020 році.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 Порядку № 178, компенсація за неотримане речове майно виплачується за заявою (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) військової частини, тобто у відповідача не було обов`язку виплатити компенсацію за неотримане речове майно при звільненні позивача з власної ініціативи у разі відсутності рапорту військовослужбовця.

У той же час матеріалами справи підтверджено, що заяву про видачу довідки позивач подав до військової частини 26.06.2021 року, тобто після звільнення, однак це не надає право позивачу на визначення закупівельної вартості такого майна за 2021 рік та в тому об`ємі, який визначений у 2021 році.

Посилання позивача на те, що сума компенсації вирахувана не в розмірі закупівельної вартості речей, а порахована на власний розсуд відповідача, судом відхиляються, оскільки суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження цих посилань, а із наданих відповідачем пояснень, такі твердження не знайшли підтвердження.

Щодо дотримання норм, передбачених наказом МВС України від 07.06.2017 року № 475, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475 затверджено Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Національної гвардії України в мирний час та особливий період.

Нормою 5 передбачено забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Національної гвардії України (бойовий спеціальний комплект (БСК))(інвентарне майно), нормою 13 передбачено забезпечення постільними речами та іншими інвентарними предметами військовослужбовців Національної гвардії України (інвентарне майно), нормою 14 передбачено забезпечення спеціальним одягом військовослужбовців екіпажів бойових машин, водіїв і фахівців ремонтних підрозділів Національної гвардії України (інвентарне майно), нормою 15 передбачено забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України постовим одягом (інвентарне майно).

Позивач вважає, що він має право на компенсацію неотриманого речового майна за нормами 5, 13, 14, 15.

Надаючи оцінку цим доводам, суд виходить із норм Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року № 475.

Так, відповідно до п. 2 розділу І цієї Інструкції, інвентарне майно - речове майно, яке закріплюється за військовою частиною та використовується військовослужбовцями і працівниками тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, виконання окремих завдань;

речове майно - предмети обмундирування, взуття, білизни, постільних речей, спорядження, спеціального, концертного та постового одягу, нагрудні знаки і знаки розрізнення, санітарно-господарське, культурно-просвітницьке та спортивне майно, верхолазне спорядження, спеціальне спорядження для службових собак, технічні засоби речової служби та запасні частини до них, інструмент та матеріали для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна, намети, брезенти, декоративні тканини і килимові вироби, музичні інструменти для штатних військових оркестрів, прапори, папір, канцтовари, бланки та книги обліку і звітності, мило та мийні засоби;

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно.

Згідно з п. 1,2 розділу ІУ Інструкції, до інвентарного речового майна належать предмети одягу, взуття та спорядження, визначені в нормах забезпечення, постільні речі, спеціальний, концертний та постовий одяг, санітарно-господарське, культурно-просвітницьке та спортивне майно, верхолазне спорядження, спеціальне спорядження службових собак, технічні засоби речової служби, обладнання та інструмент об`єктів речової служби, намети, брезенти, декоративні тканини і килимові вироби, музичні інструменти для штатних військових оркестрів, прапори.

Строк експлуатації (носіння) інвентарного майна обчислюється з дня його фактичної видачі. Наступна видача здійснюється після закінчення визначених строків експлуатації (носіння) і тільки після повного зносу раніше виданих предметів.

Відповідно до п. 3 розділу ІУ Інструкції, бойовий спеціальний комплект - комплект інвентарних предметів засобів індивідуального захисту для екіпірування військовослужбовців.

Майно бойового спеціального комплекту є інвентарним та видається в тимчасове користування. У разі звільнення військовослужбовців у запас або відставку, переведення по службі до іншої військової частини, направлення на навчання, довгострокове відрядження все майно бойового спеціального комплекту здається на склад військової частини.

Таким чином, аналіз вказаних норм доводить, що речове майно є різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для включення у довідку про вартість речового майна, яке належить до видачі інвентарного майна, передбаченого Нормами № 5, 13, 14, 15.

Щодо неповного переліку речового майна, зазначеного у Нормах № 2, 4, суд зазначає, що позивачем не зазначено, яке саме майно належало видачі, але не було видано та не записано у довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, у той же час відповідачем зазначено, що у довідку включено все майно, яке належало до видачі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій, а позивачем не надано доводи на спростування правомірності дій відповідача чи виникнення обґрунтованого сумніву у їх діях та не доведені обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, тому позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не належать компенсації за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення виготовлено та підписано 08 грудня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхтенко Л.Р. на лікарняному з 30 листопада року по 07 грудня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.