Справа № 522/23595/21
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/514/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (Державна установа «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, в якому просив продовжити строк затримання на шість місяців до 14.06.2022 громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, а також відповідно до вимог ч. 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання постанови суду.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 по справі № 522/10873/21 задоволено адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС в Одеській області) до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Затримано громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців до 14.12.2021 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Судом встановлено, що «Проаналізувавши всі обставини перебування Відповідача на території України було встановлено наступне:

1. Відомості про перебування на території України на законних підставах Відповідача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку відповідача норм Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

2. Відповідач 11.03.2020 року та 11.06.2021 року був затриманий працівниками ГУ ДМС України в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні.

3. На даний час у Відповідача відсутній паспортний документ, обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Беручи до уваги той факт, що Відповідач проживає на території України без документів на право проживання в Україні вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст. 15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відповідно до якої в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Зважаючи, що при першому затриманні відповідачка добровільно не виконала рішення позивача та не виїхала за межі території України, також зазначені вище обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах і тому не має можливості на даний час здійснити виїзд з території України, що унеможливлює ідентифікацію особи Відповідача та забезпечення примусового видворення за межі України.»

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2021 по справі № 522/10867/21 відмовлено в задоволені адміністративного позову ГУ ДМС в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі № 522/10867/21 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року скасовано. Задоволено позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. Примусово видворено ОСОБА_1 за межі України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що «Колегією суддів встановлено, що міграційний орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про примусове видворення за межі території України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 .

В даному випадку, із зібраних доказів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що ОСОБА_1 не має законних підстав для перебування в Україні.

При цьому, після отримання рішення міграційного органу про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 його не оскаржила та не виконала у встановлені строки.

В даному випадку, ОСОБА_1 продовжила перебувати в Україні без законних підстав, чим продовжила порушувати законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Між тим, як вбачається з вищевикладених положень законодавства, порушення іноземцем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є достатньою підставою для видворення іноземця до країни походження.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком міграційного органу про необхідність видворення відповідача за межі України.

В свою чергу, щодо доводів відповідача про можливе порушення його прав та прав його родини, які стали підставою для прийняття судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог міграційного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначила, що в неї в Україні народилась та проживає неповнолітня дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19 липня 2013 року.

Між тим, на стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що її дитина наразі перебуває у Соціалістичній Республіці В`єтнам разом зі своїм батьком.

Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що нею свідомо введено суд першої інстанції в оману та надано неправдиві відомості про перебування своєї дитини з метою продовження свого перебування в Україні.

Тому, враховуючи вказані обставини, а також відсутність будь-яких інших правових підстав для перебування ОСОБА_1 в Україні, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги міграційного органу.».

Необхідно зазначити, що вищезазначені рішення судів станом на 08.12.2021 неоскаржені та є чинними обов`язковими для виконання.

Враховуючи викладене, судом у справах № 522/10873/21 та № 522/10867/21 встановлено преюдиційні обставини, які свідчать про всебічне та належне вжиття заходів з ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача за межі території України.

04.08.2021 ГУ ДМС в Одеській області було зроблено запит № 5100.5.7./2320-2 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України щодо відібрання відбитків пальців рук та фото громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для сприяння в її ідентифікації.

13.10.2021 ГУ ДМС в Одеській області зроблено запит № 5100.5.7.-12934/51.3-21 до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.10.2021 ГУ ДМС в Одеській області зроблено запит № 5100.5.7-13028/51.3-21 до Міністерства внутрішніх справ Соціалістичної Республіки В`єтнам щодо сприяння в ідентифікації громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 08.12.2021 жодної відповіді отримано не було.

Відповідно до пп. 3 п. 2.2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України затвердженої наказом МВС України 28.08.2013 № 825 (далі - Інструкція про адміністративні правопорушення) після перевірки внесених до протоколу про правопорушення відомостей особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджує правильність таких відомостей власним підписом

Відповідно до пп. 4 п. 2.2 Інструкції про адміністративні правопорушення при складанні протоколу про правопорушення, учинене іноземцем або особою без громадянства, уповноважена посадова особа здійснює заходи з ідентифікації та верифікації особи відповідно до Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 784.

Відповідно до пп. 2 п. 2.4 Інструкції про адміністративні правопорушення якщо за вказаними обліками інформація про особу відсутня, такі відомості зазначаються зі слів особи в протоколі про правопорушення, а також у довідці про особу, яка оформляється та долучається до матеріалів справи.

Відповідно Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI ідентифікація особи - це встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пп. 5 п. 2 Положення про національну систему біометричної верифікації та ідентифікації громадян України, іноземців та осіб без громадянства затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1073 біометрична ідентифікація - здійснення пошуку за принципом "один до багатьох" шляхом розпізнавання і зіставлення одного або двох біометричних даних (параметрів) особи з біометричними даними (параметрами) осіб у відомчих інформаційних системах суб`єктів національної системи;

З вищенаведених норм вбачається, що для ідентифікації особи необхідно встановити низку важливих обставин за допомогою засобів збирання інформації, таких як пояснення особи, наявність відомостей у державних реєстрах, наявність документів чи їх копій у будь-якому вигляді, тощо.

Відповідно п. 11 Порядку в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 р. № 1074 в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців може здійснюватися за паспортним документом і за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством України (станом на 04.10.2019 між Україною та Республікою Гвінея не існує жодних угод щодо особливого порядку перетину державного кордону України).

Відповідно пп. 26 п. 2 розділу ІІ Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації затвердженої законом України від 21 березня 2017 року № 1965-VIII документ, що посвідчує особу для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особи без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що серед документів, які посвідчують особу іноземця є паспорт громадянина іноземної держави, сертифікат на повернення, дипломатичний паспорт.

Звертаємо Вашу увагу, що усі вищезазначені документи можуть бути оформлені та видані виключно країною громадянської належності або її офіційними представництвами в інших країнах.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Тобто, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод відмежовує «затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну» (перша частина цього положення) та «затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» (друга частина цього положення).

При цьому, перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини «Ливада проти України»).

Так, частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Пунктом 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 7 ст. 289 КАС України зазначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Станом на 08.12.2021 ГУ ДМС в Одеській області не отримано інформацію з країни громадянської належності відповідача чи документів, необхідних для ідентифікації особи відповідача.

Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу інформація від Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні щодо ідентифікації та документування відповідача не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 371 КАС України передбачено перелік судових рішень, які виконуються негайно, проте положеннями статті не передбачено негайне виконання рішення суду про продовження строку затримання іноземця законодавством не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 72-77, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (Державна установа «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання на шість місяців до 14.06.2022 громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

09.12.2021