Справа № 640/1072/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1072/21 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія"112-ТВ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2021 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія"112-ТВ" до Національноъ ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №959 "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТРК "112-ТВ", м. Київ (НР №00076-м від 22.07.2013, супутникове ТБ, логотип "112 Україна") від 20.08.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення про призначення позапланової виїзної перевірки є неправомірним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "ТРК "112-ТВ" є юридичною особою, якій Нацрада України з питань ТБ і РМ видала ліцензію на мовлення серії HP №00076-м від 22.07.2013 (супутникове (телебачення), логотип: "112 Україна").

За результатами моніторингу мовлення ТОВ "ТРК "112-ТВ", м. Київ (ліцензія на мовлення HP №00076-м від 22.07.2013, логотип: "112 Україна"), за 27.07.2020 у часовому проміжку з 17:19 по 18:00 (з повтором 28.07.2020 у часовому проміжку з 03:16 по 03:57) зафіксовано трансляцію передачі "Прайм" (ведучі: Є. Скорина та П. Кужеєв) за участю народного депутата України II-VII скликань, першого секретаря ЦК КПУ Петра Симоненка, в якій поширено висловлювання, що мають ознаки порушення ліцензіатом вимог Закону України "Про телебачення і радіомовлення":

- абзацу третього частини другої статті 6 (Не допускається використання телерадіоорганізацій для: закликів до насильницької зміни конституційного ладу України);

- підпунктів «а» та «в» частини першої статті 59 (Телерадіоорганізація зобов`язана: дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; поширювати об`єктивну інформацію).

Надалі, 20.08.2020 відповідачем прийнято оскаржуване рішення №959, яким вирішено призначити позапланову виїзну перевірку діяльності ТОВ "ТРК "112-ТВ", м. Київ (HP №00076-м від 22.07.2013), з метою перевірки дотримання вимог Закону України "Про телебачення і радіомовлення": абзацу третього частини другої статті 6, підпунктів «а» та «в» частини першої статті 59.

Не погодившись з таким рішенням , позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що при призначені позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТРК "112-ТВ" жодних прав останнього не порушено, оскільки оскаржуване рішення, не має для останнього чітких правових наслідків, що дає суду підстави для висновку про необґрунтованість та певну передчасність позовних вимог позивача.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» від 23.09.1997 №538/97-ВР (далі - Закон №538/97-ВР) Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Керуючись статтею 13 Закону №538/97-ВР Національна рада, зокрема, здійснює нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами ліцензійних умов та умов ліцензій; застосування в межах своїх повноважень санкцій відповідно до закону; офіційний моніторинг телерадіопрограм.

За приписами частини першої статті 23 Закону №538/97-ВР порядок організації та внутрішньої роботи Національної ради, що не врегульований цим Законом, визначається Регламентом Національної ради, який за поданням голови або не менше трьох членів Національної ради затверджується Національною радою більшістю від її складу.

Частина перша статті 24 Закону №538/97-ВР визначає, що засідання Національної ради скликаються головою Національної ради відповідно до Регламенту Національної ради за власною ініціативою або на вимогу не менше трьох членів Національної ради.

Порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, організації та проведення перевірок, оформлення результатів перевірок ліцензіатів уповноваженими особами Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - Національна рада), а також порядок складання та подання органам, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення, протоколів та матеріалів про адміністративні правопорушення визначено Інструкцією про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення 08.02.2012 №115, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.02.2012 за №313/20626 (далі - Інструкція №115).

Згідно приписів пункту1 розділу ІІІ Інструкції №115 Національна рада здійснює наглядові повноваження, зокрема шляхом здійснення моніторингу телерадіопрограм, а також проведення перевірок (планових або позапланових, виїзних або безвиїзних).

Пункт 3 розділу ІІ Інструкції №115, визначає підстави для призначення позапланової перевірки, зокрема: виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для призначення позапланової виїзної перевірки стали результати моніторингу мовлення позивача, оформлені актом моніторингу програмного наповнення від 27.07.2020.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу ІІ Інструкції №115, об`єктами моніторингу є телерадіопрограми, які транслюються (ретранслюються) на території України, та телерадіопрограми, що надаються у складі програмної послуги.

Уповноваженими особами, які здійснюють моніторинг, є: представники Національної ради в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, працівники секретаріатів представників Національної ради, а також працівники відповідних структурних підрозділів Національної ради, до посадових обов`язків яких належить здійснення моніторингу.

Пункт 2 розділу І Інструкції №115 визначає, що моніторинг - комплекс заходів, спрямованих на фіксацію і аналіз мовлення або програмної послуги, який здійснюється шляхом запису, перегляду (прослуховування) телерадіопрограм, що розповсюджуються ліцензіатами; акт моніторингу - службовий документ, складений уповноваженою особою Національної ради, в якому відображаються результати моніторингу.

Згідно із п. 4 розділу ІІ Інструкції №115 моніторинг телерадіопрограм телерадіоорганізацій передбачає: запис та збереження телерадіопрограм спеціалізованим технологічним обладнанням для приймання, запису і зберігання телерадіопрограм; перегляд (прослуховування) записаних телерадіопрограм; аналіз отриманих результатів і складання акта моніторингу; зберігання записів телерадіопрограм (за необхідності).

Згідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції №115 в акті моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізації зазначають: найменування телерадіоорганізації; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; час початку програм (передач) (за необхідності); елементи програмного наповнення (за необхідності); назву програм (передач) (за необхідності); мову програм (передач) (за необхідності); жанр (тип) програм (передач) (за необхідності); програми (передачі) власного виробництва (за необхідності); національний/іноземний аудіовізуальний продукт (за необхідності); хронометраж програм (передач) (за необхідності); посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу; іншу інформацію залежно від предмета та виду моніторингу.

За приписами пункту 9 розділу ІІ Інструкції №115 інформація, отримана під час моніторингу, може бути використана для: повідомлення ліцензіатів про порушення ними законодавства та/або умов ліцензій; підготовки аналітичних та інформаційних матеріалів про стан телерадіомовлення в Україні та підготовки рішень Національної ради; розгляду питань про факти порушень законодавства у сфері телебачення і радіомовлення; проведення перевірок ліцензіатів.

Колегія суддів, проаналізувавши вказані норми та обставини справи, погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлення відповідачем під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії є окремо підставою для призначення позапланових перевірок.

Як вбачається із змісту наявної у матеріалах справи копії акту моніторингу програмного наповнення від 14.08.2020, останній цілком відповідає приписам Інструкції №115. З акту чітко вбачається, що моніторинг здійснено т.в.о. начальника відділу моніторингу Ложечніковим А.В. (докази щодо підтвердження повноважень якого були надані до суду першої інстанції) вид мовлення - супутникове (телебачення), технічні параметри мовлення: супутниковий ретранслятор - "ASTRA-4A", оператор супутникового ретранслятора - "SES ASTRA AB", орбітальна позиція - 5 градусів Сх.д., частота прийому 12284 МГц, символьна швидкість - 27,5 Мсимв./сек., коефіцієнт корекції помилок (FEC) - 3/4, поляризація - лінійна вертикальна.

Відтак, відхиляються посилання позивача на неможливість встановлення особи, яка здійснила моніторинг та її повноважень, джерел моніторингу та наявності належного технічного обладнання.

Будь-яких доказів того, що зафіксовані результати моніторингу не відповідають дійсності позивачем надано не було.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №538/97-ВР Національна рада в межах своїх повноважень приймає регуляторні акти, у тому числі нормативно-правові, а також інші акти індивідуальної дії.

Відповідно до частини п`ятої 5 статті 17 Закону №538/97-ВР кожен акт індивідуальної дії Національної ради повинен містити мотивувальну частину, в якій зазначаються щонайменше такі дані: посилання на норму чинного закону України, яка наділяє Національну раду повноваженнями приймати зазначений акт індивідуальної дії; обставини, з настанням яких закони України пов`язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на докази, якими підтверджується настання таких обставин.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №115 планові та позапланові перевірки проводяться на підставі рішення Національної ради. У рішенні Національної ради про призначення позапланової перевірки зазначають найменування або прізвище, ім`я, по батькові ліцензіата, щодо якого буде проводитися перевірка, підстава для призначення перевірки та предмет перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що в оскаржуваному рішенні дійсно, відсутнє посилання Національної ради безпосередньо на акт моніторингу позивача від 14.08.2020, однак міститься посилання на моніторинг мовлення позивача за 27.07.2020 та 28.07.2020 як на підтвердження наявності ознак порушення позивачем вимог законодавства, та відповідно настання обставин виникнення у Національної ради повноважень для прийняття оскаржуваного рішення. Також в цьому рішенні відсутня вказівка на те, що додатком до нього є вказаний акт моніторингу чи інший доказ щодо наявності ознак порушення позивачем вимог законодавства, про які вказує відповідач.

Отже, на думку колегії суддів, такий недолік оформлення наказу про призначення перевірки позивача як неповнота посилання на конкретний доказ, що слугував підставою для його прийняття, не повинні розглядатися як підстава для визнання цього наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки.

Розділом 3 Регламенту Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, затвердженим Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.04.2015 №581 (далі - Регламент) визначено процедуру підготовки проектів рішень та матеріалів до них на засіданні Національної ради.

За приписами пункту 3.3.1 Регламенту проект рішення, підготовлений структурним підрозділом апарату Національної ради та завізований членом Національної ради, реєструється відділом протокольно-організаційної роботи.

Згідно пункту 3.3.4 Регламенту підготовлений проект рішення повинен бути погоджений та завізований начальником відповідного структурного підрозділу апарату Національної ради, начальниками структурних підрозділів апарату Національної ради, які брали участь у його підготовці, начальником юридичного управління, керівником апарату Національної ради.

Відповідно до пункту 3.3.6 Регламенту начальник управління організаційного та документального забезпечення надає відповідальному секретарю не пізніше ніж за шість календарних днів до засідання проект порядку денного. Порядок денний підписується головою Національної ради та відповідальним секретарем Національної ради. Після підписання порядку денного відповідальний секретар Національної ради або керівник апарату Національної ради, або особа, що виконує його посадові обов`язки, підписує листи-запрошення суб`єктам господарювання, питання яких планується розглянути на засіданні Національної ради. Матеріали до проектів рішень повинні містити інформацію, достатню для всебічного та повноцінного розгляду питання на засіданні Національної ради.

Згідно із пунктом 3.3.11 Регламенту підготовлені для розгляду на засіданні Національної ради проекти рішень та матеріали до них мають бути надані для ознайомлення Голові Національної ради, членам Національної ради не пізніше ніж за три робочих дні до дати проведення засідання. У виняткових випадках проекти рішень можуть надаватися безпосередньо на засіданні Національної ради.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності критеріїв, нормативно-правових актів, роз`яснень, довідників, висновків за якими відповідач відніс фрази учасників телеефіру таких, що містять порушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи та спростовуються матеріалами справи. Крім того, витягом із протоколу №21 засідання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 20.08.2020 підтверджено дослідження вказаних вище матеріалів у присутності членів Національної ради (в режимі онлайн).

Також, матеріалами справи підтверджено, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення відображено зміст акта моніторингу позивача за 14.08.2020 в частині зафіксованих під час трансляції висловлювань, які мають ознаки порушень.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та вказані норми, вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення з дотриманням установленої процедури прийняла оскаржуване рішення за наявності для цього визначених законом підстав.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, що висловлювання авторів під час телепередачі є оціночними судженнями та не можуть бути підставою для віднесення їх до порушень ліцензіатом вимог законодавства, оскільки висновок відповідача в оскаржуваному рішенні про наявність таких ознак не є тотожним його висновку про порушення позивачем вимог законодавства, оскаржуваним рішенням лише призначено, внаслідок наявності певних передумов, позапланову перевірку, а не притягнуто позивача до відповідальності.

Зокрема, під час призначення позапланової перевірки на підставі моніторингу телерадіопрограм Національною радою встановлюються лише підстави порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії, а не сам факт порушення, що встановлюються лише за результатами проведеної перевірки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про призначення позапланової перевірки позивача ухвалене відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення» у спосіб визначений Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» та з дотриманням Інструкції №115.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія"112-ТВ" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2021 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких