Справа № 640/26771/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Справа № 640/26771/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Губської Л.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника позивачів Романова В.П.,

представника відповідачів Іванос О.А., Пуленця А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

до Кабінету Міністрів України,

Головного управління Пенсійного фонду України

в Дніпропетровській області,

треті особи на стороні відповідачів,

які не заявляють самостійні вимоги

на предмет спору: Уповноважений Верховної Ради України

з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна,

Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильчької катастрофи

Департаменту реалізації державної соціальної політики,

Міністерства соціальної політики України

про визнання протиправним та скасування рішення

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - Позивачі) звернулися до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна , відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної соціальної політики Міністерства соціальної політики України про:

1) скасування пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.06.2019 № 543;

2) визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, які під час проходження дійсної строкової служби стали особами з інвалідністю, у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

3) зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби стали особами з інвалідністю, пенсію, починаючи з 23.08.2019 у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року у порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, у своїй позовній заяві Позивачі просили суд винести окрему ухвалу, згідно з частиною дев`ятою статті 249 КАС України, та надіслати її до Державного бюро розслідувань за фактом невиконання рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 відносно посадових осіб: Гройсмана В.Б. - Прем`єр-міністра Кабінету Міністрів України з 14.04.2016 по 29.08.2019, Козака Ю.І. - начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 28.04.2010 по теперішній час для вжиття заходів реагування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачі зазначили, що вони є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідами війни і мають право на отримання пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, але Відповідачами їх права порушені.

При цьому, на переконання Позивачів Відповідачі не виконують норми Конституції України, Законів України та рішення Конституційного Суду України, у зв`язку з чим ними не було отримано пенсію в належному розмірі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2021 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з наступного:

1) щодо пункту 2 постанови КМУ від 26.06.2019 № 543: пунктом 2 постанови КМУ № 543 було виключено застереження щодо застосування цієї норми виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу та додано узагальнення щодо застосування цієї норми до військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори під час проходження військової служби (військових зборів), що узгоджується із висновками Конституційного суду, викладеними в рішення від 25.04.2019 у справі № 3-14/2009, та з частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ.

При цьому, суд зазначив, що пунктом 2 постанови КМУ № 543 було лише виключено застереження з приводу застосування норми щодо обчислення пенсії виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу, а не визначено умови та норми розрахунку пенсії, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, суд вказав, що оскаржуваний пункт визначає додатковий механізм обчислення пенсій військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, який застосовується за власним волевиявленням пенсіонера;

2) щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії: право на отримання пенсії в порядку частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ виникає за наявності у сукупності трьох умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження служби.

Разом з тим, суд зазначив, що пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія вказаної норми Закону.

При цьому, особам, які отримують пенсію на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія розраховується за пунктом 9 Порядку № 1210.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що оскаржуваний ними пункт 2 постанови КМУ від 26.06.2019 № 543 порушує норми Конституції України та міжнародно-правових актів у сфері соціальних виплат, що КМУ перевищив надані йому повноваження, що ВР України не наділяла КМУ повноваженнями встановлювати розмір пенсій.

Також Апелянти стверджують, що суд першої інстанції не прийняв до уваги рішення КС України при ухваленні оскаржуваного ними судового рішення, а також не звернув уваги на те, що КМУ у спірному пункті постанови № 543 ввів новий порядок обчислення пенсій, який зменшує її розмір та порушує права Позивачів.

Крім того, Апелянти зазначають, що суд не витребував з ГУ ПФУ у Дніпропетровській області їхні пенсійні справи та не врахував, що з 10.07.2019 Відповідачем-2 здійснено перерахунок їхніх пенсій у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої на 01.01.2019.

З цих та інших підстав Апелянти вважають, що оскаржуване ними рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачами та Міністерством соціальної політики України подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просить залишити таку скаргу Позивачів - без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянтів та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, КМУ у своєму відзиві, зокрема, зазначає, що йому надано повноваження приймати постанови у сфері соціального забезпечення і що оскаржуваним позивачем пунктом 2 постанови № 543 було лише виключено застереження щодо застосування норми з приводу обчислення пенсії осіб, які проходили строкову службу, а не визначено умови та норми розрахунку пенсії особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у своєму відзиві наголошує, що з 01.07.2019 Позивачам було здійснено перерахунок їх пенсій у п`ятикратному розмірі в порядку частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Мінсоцполітики у своєму відзиві на апеляцію Позивачів зазначило, що КМУ при прийнятті пункту 2 Постанови № 543 діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 та від 19.10.2021 витребувано додаткові докази, визнано обов`язковою явку Позивачів або їх представників у судове засідання, продовжено строк судового розгляду справи та відкладено розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині мотивів, з яких воно прийнято з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби, які отримали інвалідність у зв`язку з виконанням військових обов`язків.

26.06.2019 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладено в такій редакції: « 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».

У лютому 2020 року Позивачі звернулися до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами про проведення перерахунку їх пенсій, як військовослужбовців, що проходили строкову службу з ліквідацією аварії на ЧАЕС згідно з статтею 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 23.08.2019.

У відповідь на вказані звернення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області направило Позивачам листи, в яких повідомило, що з 01.07.2019 постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,.

Позивачі, вважаючи порушеним своє право на пенсійне забезпечення, а також стверджуючи про протиправність пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.06.2019 № 543, звернулися до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України врегульовано, зокрема Законом № 794-VII та Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 49 вказаного Закону Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належить, зокрема забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян; забезпечує підготовку проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій; забезпечує розроблення та виконання державних програм соціальної допомоги, вживає заходів щодо зміцнення матеріально-технічної бази закладів соціального захисту інвалідів, пенсіонерів та інших непрацездатних і малозабезпечених верств населення.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Статтями 54 та 57 Закону № 796-XII визначено, що порядок та обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 названого Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 59 Закону № 796-ХІІ визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою практичної реалізації статей 54, 57 та 59 Закону №796-ХИ затверджено Порядок № 1210, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-ХІІ.

25.04.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(ІІ)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали «наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Кабінетом Міністрів України з метою приведення нормативно-правових актів КМУ у відповідність до вищезазначеного рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі №1-р(ІІ)/2019 було прийнято постанову від 26.06.2019 № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Пунктом 2 вказаної Постанови КМУ № 543 вирішено абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Офіційний вісник України, 2011 р., № 92, ст. 3343; 2017 р., № 94, ст. 2841), викласти в такій редакції: « 91. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».

Висновки суду апеляційної інстанції.

1. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано повноваження Кабінету Міністрів України з реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

При цьому, відповідність таких повноважень КМУ Конституції України встановлена рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Крім того, у рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 КС України також зазначив, що нормативно-правові акти Кабінету міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

2. Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про скасування пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.06.2019 № 543, колегія суддів звертає увагу на те, що такий пункт постанови Уряду прийнятий на підставі та на виконання вищенаведених наданих йому повноважень з реалізації політики у сфері соціального захисту.

3. Разом з тим, аналізуючи доводи Апелянтів, викладені в скарзі та доводи їх представника, наведені в судовому засіданні, апеляційний суд зазначає, що безпосередньо оспорюваним пунктом 2 вказаної постанови КМУ жодної формули для обчислення розміру відповідної соціальної допомоги не визначено, а лише виключено застереження з абзацу першого пункту 9-1 Порядку № 1210 щодо застосування цієї норми тільки до осіб, які проходили дійсну строкову службу та додано узагальнення щодо її застосування до військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори під час проходження військової служби (військових зборів).

Тобто, пунктом 2 Постанови КМУ № 543 пункт 9-1 Порядку № 1210 приведено у відповідність з редакцією частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ, чинною після прийняття КС України вищенаведеного рішення від 25.04.2019 у справі № 1-р(ІІ)/2019.

4. Отже, доводи Апелянтів щодо протиправності встановленої КМУ формули для обчисленні виплат, передбачених частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ, є необґрунтованими і виходять за межі предмета судового розгляду в цій справі, оскільки стосуються безпосередньо відповідних пунктів Порядку № 1210, який не є предметом позовних вимог у цій справі.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

5. З аналогічних підстав судова колегія відхиляє доводи сторони Апелянтів щодо протиправності нарахування та виплати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області належних їм пенсій в порядку частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ із застосуванням мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із застосуванням положень Порядку № 1210 зі змінами, внесеними пунктом 2 Постанови КМУ № 543.

6. При цьому, у контексті доводів сторони Апелянта суд апеляційної інстанції відзначає й те, що оспорюваний Позивачами пункт 2 Постанови КМУ № 543 фактично містить положення, аналогічні чинній нормі частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, зокрема про те, що така пенсія обчислюється «з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

7. Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, судова колегія установила, що з 01.07.2019 пенсії Позивачів обчислюються ГУ ПФУ в Дніпропетровській області саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із застосуванням положень Порядку № 1210 у відповідній чинній редакції.

Саме тому, підстави для задоволення позовних вимог у цій справі про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсій Позивачів як учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, які під час проходження дійсної строкової служби стали особами з інвалідністю, у порядку ст. 59 Закону № 796-ХІІ, відсутні.

8. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті, але внаслідок неповного встановлення обставин справи, судове рішення підлягає зміні в частині мотивів, з яких воно прийнято.

9. Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

10. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

11. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року - змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишенню без змін.

12. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 323, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року - змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

Л.В. Губська