Справа № 727/8597/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/8597/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Танасійчук Н.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

08 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради в особі Інспекції паркування, інспектора з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Боднарашека Анатолія Танасійовича про скасування постанови СЕ №00133468 від 02.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення та постанови СЕ№0014786 від 28.06.2021 року у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради в особі Інспекції паркування, інспектора з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Боднарашека Анатолія Танасійовича про скасування постанови СЕ №00133468 від 02.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення та постанови СЕ№0014786 від 28.06.2021 року у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2021 року позов задоволено, а саме:

- скасовано постанову СЕ №00133468 від 02.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, яка винесена відносно ОСОБА_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито;

- скасовано постанову СЕ№0014786 від 28.06.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, яка винесена відносно ОСОБА_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито;

- стягнуто з Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 554 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У відзиві не апеляційну скаргу представник позивача просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що інспектором з паркування Інспекції з паркування Управління контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Боднарашеком Анатолієм Танасійовичем винесено постанову СЕ №0013468 від 02.08.2021 та постанову СЕ №0014786 від 26.08.2021 про накладення на нього адміністративних стягнень.

В оскаржуваній постанові СЕ 30013468 від 02.08.2021 року позивачу ставиться в провину те, що він здійснив стоянку на тротуарі (не на краю тротуару), чим порушив пп. в) п. 15.10 ПДР та притягнуто до відповідальності за ст. 122 ч.3 КУпАП

Згідно оскаржуваної постанови СЕ №0014768 від 26.08.2021 року позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення правил стоянки, передбачених пп. б) п. 15.10 ПДР України, тобто за стоянку на тротуарі.

Вказані постанови позивач вважає незаконними та необґрунтованими, просить їх скасувати.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 1.1.Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Що стосується притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Позивачу ставиться в провину здійснення стоянки на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), тобто порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Аналізуючи пп. "б" та пп. "в" п. 15.10 Правил дорожнього руху України у системній взаємодії, суд приходить до висновку, що стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива у декількох випадках: а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Тобто, пп. "в" слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом "б" п. 15.10ПДР, аналогічно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39. Таким чином, суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пп. "б" п. 15.10ПДР є неправомірним, якщо автомобіль було припарковано із дотриманням умов, передбачених п. "в" вказаного пункту Правил.

Отже, на думку суду, підлягає доведенню відповідачами недотримання позивачем таких умов, а саме: розташування легкового автомобіля на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається менше двох метрів.

Із долучених до матеріалів справи фотознімків, із зображенням автомобіля позивача, номерний знак НОМЕР_1 , з`ясовано, що автомобіль позивача розташований на краю тротуару.

Водночас, доказів того, що відповідачем здійснювався замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до краю тротуару, де здійснюють рух пішоходи, за допомогою якого можливо було б встановити, що на тротуарі для руху пішоходів залишилося менше 2 метрів, матеріали справи не містять. До апеляційної скарги відповідачем також не додано вказаних доказів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Що стосується притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Позивачу ставиться в провину здійснення стоянки на тротуарі (не на краю тротуару) та порушення вимог п.п. "в" п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Аналізуючи п. "в" п. 15.10 Правил дорожнього руху України у системній взаємодії з ч.3 КУпАП, суд приходить до висновку, що стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива у випадку пп."в" п. 15.10 ПДР України на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри та при умові, що припаркований легковий автомобіль не чинитиме перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Тобто, пп. "в" слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом "б" п. 15.10ПДР, аналогічно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39.

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пп. "в" п. 15.10ПДР є неправомірним.

З огляду на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КУпАП, на думку суду, підлягає доведенню відповідачами недотримання позивачем таких умов: розташування легкового автомобілю на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається менше двох метрів або ж той факт, що припаркований автомобіль створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху

Із долучених до матеріалів справи фотознімків, розміщених на сайті відповідача із зображенням автомобіля позивача, номерний знак НОМЕР_1 з`ясовано, що автомобіль позивача розташований на краю тротуару.

Разом з тим, доказів того, що відповідачем здійснювався замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до краю тротуару, де здійснюють рух пішоходи, за допомогою якого можливо було б встановити, що на тротуарі для руху пішоходів залишилося менше 2 метрів, матеріали справи не містять. Матеріали справи також не містять доказів про те, що припаркований автомобіль створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 грудня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.