Справа № 642/4673/21
Суддя: Пашнєв В. Г.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/4673/21
Провадження № 2-а/642/54/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Алімурадової Т.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (із врахуванням уточнених позовних вимог) до Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції про визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення протиправною, її скасування та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.07.2021 року інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4482811 на ОСОБА_1 , який керував автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП України із накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн. за перевищення швидкості руху в населеному пункті (м. Харків, проспект 50-річчя СРСР (нині - Льва Ландау), 27) на 35 км./год., а саме рухався зі швидкістю 85 км./год., чим допустив порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року № 1306 (далі - ПДР). Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм закону, а отже такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем не було надано можливості висловити свої заперечення. ОСОБА_1 було відмовлено у складанні протоколу та прийнятті письмових пояснень, що є грубим порушенням його прав. Швидкість руху вимірювалась приладом Трукам (TruCam) TC 000755, який під час здійснення фіксації швидкості руху транспортного засобу знаходився в руках інспектора патрульної поліції. При цьому прилад Трукам (TruCam) має бути розміщений стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне використання засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості законодавством не передбачено.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 4482811, винесену 13.07.2021 року Інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України просить закрити за відсутністю складу вказаного правопорушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Із поданого 07.08.2021 відзиву на позовну заяву представника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 13.07.2021 року приблизно о 17:00 поблизу будинку 27 по проспекту Льва Ландау у м. Харкові за допомогою лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 № ТС 000755 інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем був виявлений рух транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням на ОСОБА_1 , зі швидкістю 85 км./год., що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 35 км./год. та порушенням пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року № 1306. За вказаним фактом 13.07.2021 року інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4482811 на ОСОБА_1 , який керував автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 . Швидкість автомобіля позивача вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 № ТС 000755, який є засобом вимірювальної техніки, який використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів. Принцип роботи TruCam виключає можливість виміру швидкості руху транспортних засобів, на які не наведено лазерний приціл. Швидкість руху автомобіля фіксується під час руху, та в разі перевищення автоматичних обмежень швидкості руху транспортного засобу автоматично фіксується приладом. TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати модель, марку та номерний знак транспортного засобу. Прилад автоматично визначає координати кожного виміру перевищення встановленої швидкості руху. Точність вимірювання приладу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвикту ДП «Укрметртестстандарт». При цьому ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» не встановлює імперативного способу кріплення/монтування/розміщення приладів фото- відео фіксації, як це стверджує позивач, оскільки законодавець зазначив, що прилади фото- відео фіксації можуть як монтуватися, так і розміщуватися по зовнішньому периметру доріг. Таким чином розміщення приладу TruCam в руках поліцейського під час виміру швидкості руху авто під керуванням позивача жодним чином не суперечить ст. 40 Закону. Крім того, у відповіді ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року за № 22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювання. Крім основного, ручного режиму роботи вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Відповідач звертає увагу суду також на Свідоцтво про повірку TruCam. Прилад TruCam № ТС 000755, яким здійснювалися виміри швидкості руху автомобіля під керуванням позивача мав чинне Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. За змістом свідоцтва про повірку приладу TruCam № ТС 000755 зазначено, що прилад відповідає вимогам технічної документації, діапазон виміру швидкості становить від 2 км/год до 320 км/год, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Відповідач вказує, що ця похибка визначена експертами відповідно до законодавчо встановлених регламентів та методик повірки. Жодне «дрибіжання» не може вплинути на похибку. Наголошує, що окремо слід врахувати, що позивач перевищив швидкість на 35 км/год, такий показник значно перевищує максимально можливій похибки. Підсумовує, що підстави для обґрунтованих сумнівів щодо встановлення швидкості руху авто під керуванням позивача відсутні, а наведена судова практика є занадто вибіркова. Окрім того, відповідач вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складання протоколу є правомірним, а підстави для закриття справи відсутні.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача УПП в Харківській області у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляд справи до суду не подавав, правом надання відзиву скористався.

Керуючись приписами ч. 8. ст.126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.07.2021 року інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремовим Павлом Борисовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4482811 на ОСОБА_1 , який керував автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП України із накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн. за перевищення швидкості руху в населеному пункті (м. Харків, проспект 50-річчя СРСР (нині - Льва Ландау), 27) на 35 км./год., а саме рухався зі швидкістю 85 км./год., чим допустив, як вважав інспектор, порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року № 1306 (далі - ПДР).

У постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4482811 від 13.07.2021 року вказано, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС001006.

Враховуючи аргументи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, обидві сторони визнають, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM №ТС001006 знаходився в руках інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Єфремова Павла Борисовича, яким здійснювалося фіксування швидкості руху транспортного засобу позивача.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліції», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися в руках, а повинен бути закріплений на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтуваний/розміщений по зовнішньому периметру доріг.

Щодо посилання відповідача на лист директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року за вих. № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, суд доходить висновку, що вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який встановлює чи змінює порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Щодо свідоцтва про повірку приладу TruCam № ТС 000755 та технічної документації до приладу, суд зазначає наступне. Зазначена документація також не належить до нормативно-правових актів, які встановлюють чи змінюють порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Вказане свідчить, що можливість тримання в руках пристрою TruCam законодавством не передбачена.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положенням статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Оскільки тримання лазерного вимірювача швидкості ТruCam у ручному режимі законодавством не передбачена, суд вважає, що отримані таким чином докази вчинення адміністративного правопорушення не можуть вважатись належними.

Інших доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем відповідачем не надано.

Відповідно, суд доходить висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Серед іншого, суд звертає увагу, що відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/18, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України закрити.

Щодо позовних вимог в частині закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача щодо прийняття певного рішення, тобто питання протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини 3 статті 286 КАС України, які містять вичерпний перелік рішень, який суд має право прийняти за результатом розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині скасування спірної постанови. Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Відповідно до частини1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову, з УПП в Харківській області підлягає стягненню частина сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 454,00 грн. відповідно до квитанції від 21.07.2021 (а.с.22)

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Єфремова Павла Борисовича, серії ЕАН № 4482811 від 13.07.2021року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 340грн.

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було пода но. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 07.12.2021.

Суддя: В.Г. Пашнєв