Справа № 340/1129/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1129/21

головуючий суддя І інстанції Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року в адміністративній справі №340/1129/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно не здійснення з ним повного розрахунку при звільненні з військової служби щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням періодів попередньої служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням періодів попередньої служби.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби, а саме - щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням періодів попередньої служби.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням періодів попередньої служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на момент прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2020 року № 228, позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та відповідно не оскаржував своє звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, 03.09.2020 року позивач звільнений з військової служби, за пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок", у зв`язку з закінченням строку контракту.

30.09.2020 року, згідно з наказом командира в/ч №228, позивача виключено зі списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення (а.с.13-14).

Вислуга років на момент звільнення /30.09.2020/ становить 12 років 09 місяців.

Під час звільнення, позивачу здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 4 роки служби (без врахування періодів його служби).

В жовтні 2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про виплату одноразової грошової допомоги за 12 повних календарних років.

В лютому 2021 року позивач звернувся до відповідача з запитом про рішення прийняте за результатом розгляду наведеного клопотання.

Листом від 17.02.2021 року № 165, позивача було повідомлено, що останньому було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 4 роки у сумі 24575.32 грн. Зауважено, що станом на день звільнення у відповідача не було даних про підтвердження виплати або невиплати одноразової грошової допомоги раніше.

Не погодившись з правомірністю невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який має вислугу 12 років 10 місяців, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функції) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Підпунктом 5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (в редакції згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року за №704, яка набрала чинності з 01.01.2016) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Призначення та виплата одноразової грошової допомоги передбачена також постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі Постанова № 393).

Підпунктом 3 п. 10 Постанови № 393 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї Постанови.

Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Наведена допомога має разовий характер та пов`язана із реалізацією права особи на проходження публічної служби впродовж передбаченого Законом строку, відтак одноразова допомога при звільненні за своєю суттю є компенсаційною виплатою.

Як вбачається з наказу від 30.09.2020 року № 228, позивач має вислугу років у Збройних Силах України - 12 років 09 місяців.

Відтак, виходячи з наведених правових приписів, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги виходячи з 12 календарних років вислуги.

В свою чергу, відповідно до наказу від 30.09.2020 року № 228, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 4 роки.

Отже, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості визнання пропротиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно не здійснення позвачу повного розрахунку при звільненні з військової служби щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням періодів попередньої служби.

Поряд з вказаним, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом першої інстанції також було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням періодів попередньої служби.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що при звільненні позивачу було виплачену одноразову грошову допомогу за 4 роки, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`яазання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням періодів попередньої служби та з урахуванням раніше проведених виплат.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни п. 3 резолютивної частини рішення суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Частиною 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року в адміністративній справі №340/1129/21 змінити, виклавши абзац 3 резолитвної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, з урахуванням періодів попередньої служби з урахуванням раніше проведених виплат».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року в адміністративній справі №340/1129/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко