Справа № 640/8729/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Київ № 640/8729/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.02.2021 та відповідь, що зазначена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.03.2021, про відмову у врахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати за 2018-2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01.10.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки в сумі 9 118, 81 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, а також здійснити виплату неодержаної суми пенсії з 01.10.2020 з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що для визначення розміру пенсії ОСОБА_1 необхідно враховувати середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, тобто коли останній звернувся за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість, застосування під час розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки порушує права позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що до 2020 року позивач отримував пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб». Надалі, на підставі поданої позивачем у 2021 році заяви останнього переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, представником відповідача наголошено на тому, що за результатами перевірки електронної бази реєстрації документів підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» Головного управління за жовтень 2020 року відсутня реєстрація заяви щодо призначення пенсії позивача. Виходячи з викладеного, як зазначено у відзиві, позивачу на час звернення за призначенням пенсії за віком отримував пенсію за вислугу років, тому при розрахунку пенсії застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 4 888,83 грн., відтак, підстави для врахування показника середньої заробітної плати за 2018-2020 немає підстав.

13.05.2021 від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.03.2021 №2600-0202-8/44488, представника ОСОБА_1 повідомлено про те, що 12.01.2021 останній звернувся із заявою про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, як зазначено у даному листі, за результатами перевірки електронної бази реєстрації документів підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» Головного управління за жовтень 2020 року відсутня реєстрація заяви щодо призначення пенсії ОСОБА_1 . Згідно з поданої заяви останнього переведено з пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У той же час, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, перерахунок пенсій, згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться зі застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, проводиться з 01.05.2020 у розмірі 1,11 і, таким чином, заробіток для обчислення пенсій складає 4 888,83 грн. Відтак, враховувати при обчисленні розміру пенсії показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки - 9 118,81 грн. немає підстав.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, до 2021 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років на підставі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Натомість, такий вид пенсії не передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не є однією з форм пенсійного забезпечення, визначених таким Законом. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначав умови пенсійного забезпечення для окремої категорії осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої саме цим Законом, на інший.

Водночас, позивач 12.01.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення іншої пенсії (за віком) за іншим законом, аніж була йому призначено попередньо.

При цьому, суд звертає увагу, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено факту звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком раніше - у жовтні 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діяла станом на 13.11.2020, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Враховуючи, що за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з наявними у матеріалах справи доказами, позивач вперше звернувся 12.01.2021, суд дійшов до висновку про те, що останній має право на розрахунок заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із урахуванням саме показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, слід зазначити, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.03.2021 №2600-0202-8/44488 не є рішенням у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як наслідок, беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при обчисленні розміру пенсії показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 12.01.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, а також здійснити виплату неодержаної суми пенсії з 12.01.2021, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 25.03.2021 №, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., а з урахуванням розміру задоволених позовних вимог присудженню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 454,00 грн.

Щодо заявленого представником позивача у прохальній частині позовної заяви клопотання про допуск до негайного виконання судового рішення у межах суми пенсії за один місяць, слід зазначити наступне.

Приписами ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Натомість, перелік судових рішень, які виконуються негайно, визначено положеннями ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, у силу п. 1 ч. 1 якої, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що вирішення питання про звернення до негайного виконання рішення щодо стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, у тому числі й виплати пенсій, здійснюється на розсуд суду за наявності відповідних підстав для цього. Проте, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається обґрунтованих підстав вважати необхідним застосування наданого приписами п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України права. Іншого позивачем не доведено.

Крім того, вказане судове рішення не підлягає негайному виконанню, оскільки судом не присуджено (стягнуто) на користь позивача конкретно визначеного розміру пенсії, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог.

Слід також зазначити про необґрунтованість заявленого представником позивача у прохальній частині позовної заяви клопотання про встановлення судового контролю за виконання рішенням, з огляду на наступне.

Так, у силу ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, застосування заходів судового контролю за виконанням рішення є правом суду, яке використовується ним на власний розсуд за наявності відповідних підстав для цього. Разом з тим, виходячи зі змісту обставин даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення у даній справі, за умови набрання ним законної сили у встановленому порядку. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, як необґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при обчисленні розміру пенсії показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 12.01.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, а також здійснити виплату неодержаної суми пенсії з 12.01.2021, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 454,00 грн. (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок