Справа № 520/19162/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2021 р. Справа № 520/19162/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/19162/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.21р. вищезазначену апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом сплати судового збору в розмірі 1261,20 грн.

Роз`яснено апелянту, що відповідно до ч. 5 статті 298 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

02.07.21р. апелянтом отримано ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху від 29.06.21р. по справі № 520/19162/2020 та 12.07.2021 було подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.21р. частково задоволено клопотання та було продовжено апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на 10 календарних днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2021 р. у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/19162/2020 повернуто скаржнику.

Копію ухвали про поверення апеляційної скарги відповідач отримав 12.08.2021 р.

22.09.2021 від Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України повторно подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/19162/2020. До апеляційної скарги долучено платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 2522,40 грн. від 06.09.2021 р. № 4620 (оплачено 07.09.2021 р.). Апелянтом також було заявлене клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу залишено без руху. Надано Головному управлінню ДПС у Харківській області, утвореному на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та надати докази в їх обґрунтування протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснено апелянту, що відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Копії ухвал про залишення апеляційної скарги без руху були направлені скаржнику в електронний кабінет системи "Електронний Суд".

01.12.2021 р. від Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 24.11.2021 року по справі № 520/19162/2020 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення строку на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 року по справі № 520/19162/2020 (вх. ГУ ДПС від 25.11.2021 № 44790/5/ЕС) апелянт зазначає, що контролюючий орган вже звертався до суду з клопотаннями про продовження строків для усунення недоліків та поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на сплату судового збору за подання скарг на рішення, що прийняті не на користь контролюючого органу, при цьому до зазначених клопотань апелянтом долучено підтверджуючі документи, а саме: довідки щодо відсутності коштів для сплати судового збору на рахунку ГУ ДПС на момент подання апеляційної скарги. Водночас, апелянтом здійснювались заходи, направлені на сплату судового збору у цій справі, зокрема на адресу управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ГУ ДПС скеровано доповідну записку від 24.06.2021 № 4668/20-40-20-05-12 та після сплати судового збору (патіжне доручення від 06.09.2021 № 4620), повторно подано апеляційну скаргу, що є підставою для поновлення строків на апеляційне оскарження, згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного суду від 22.07.2019 у справі № 820/1733/19 та в постанові Верховного Суду від 07.07.21 у справі № 640/1238/19. Також, заявник звертає увагу суду, що фактично ГУ ДПС діє як як відокремлений підрозділ ДПС України, та в повному обсязі залежить від Центрального офісу, що збільшення кошторису на витрати відокремлених підрозділів. Водночас, позовна заява подана саме до ГУ ДПС у Харківській області як до відокремленого підрозділу, що має дещо інший статус, ніж ДПС України, що випливає навіть з іншого коду ЄДРПОУ. На підтвердження того, що апелянтом здійснено усі необхідні від нього заходи, надаємо до суду листи від заступника начальника ГУ ДПС від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-2007-06 та від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07 до до Державної податкової служби України та Департаменту супровдження судових справ щодо збільшення бюджетних призначень. Надані докази також доводять те,що відсутність грошових коштів( збільшення бюджетних асигнувань, котре здійснюється Державною податковою службою України) - це незалежні від апелянта обставини та непереборна сила, а тому, апелянт зазначає, що ним здійснювались всі заходи спрямовані на сплату судового збору, водночас з незалежних від нього причин, не мав можливості виправити недолік поданої, у межах строку на апеляційне оскарження, апеляційної скарги. У своєму клопотанні заявник також посилається на те, що обставини, на які не мав вплив апелянт, є поважними, та не можуть позбавляти права на апеляційне оскарження закріпленого Конституцією України. Апелянт звертає увагу суду, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалах від 21.11.2016 у справі № 826/1722/14, від 29.08.2019 у справі № 520/10680/18, неможливість сплати судового збору є поважною причиною пропуску строку на оскарження, а підстави для поновлення такого строку є наявними. Беручи до уваги викладене, керуючись виключно інтересами держави, з метою недопущення втрати надходжень до бюджету та встановлення соціальної справедливості переконливо просить суд, визнати причини пропуску строку поважними, поновити строк на апеляційне оскарження та відкрити апеляційне провадження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 520/19162/2020. До клопотання додає : лист про надання інформації щодо стану використання коштів, призначених для сплати судового збору від 13.08.2021р. № 6399/8/20-40-20-07-07; лист від 07.05.2021р. № 3570/8/20-40-20-07-06 щодо збільшення ГУ ДПС бюджетних призначень, направлених на сплату судового збору; доповідна записка від 24.06.2021 року №4668/20-40-20-05-12.

Перевіривши доводи клопотань апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалене в порядку спрощеного провадження 05.04.2021 р.

Повторно апеляційна скарга подана до суду 22.09.2021 р., тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання.

До клопотання жодних належних доказів в підтвердження скрутного матеріального становища в період з 05.04.2021 р. (дата винесення оскаржуваного рішення) до 07.09.2021 р. (дата сплати судового збору), не надає. Відсутні такі докази і у матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, приписи вказаної норми не надають права відповідачу у будь-який (необмежений) час на повторне звернення із такою заявою (скаргою).

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Необхідно зауважити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звертає увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

"Швидке" (без зволікань) повторне звернення до суду, само по собі не свідчить про поважність причин пропуску цього строку, без надання особою відповідних та достатніх доказів на підтвердження таких обставин.

Апелянтом не надано належних доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги (сплату судового збору), які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб`єкта владних повноважень до виконання процесуального обов`язку.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17 та від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.04.2021р. у справі № 640/3393/19.

Також колегія суддів зазначає, що факт сплати скаржником судового збору, не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки оплата судового збору була здійснена не своєчасно.

Крім того, надані заявником до клопотання листи від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06, від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07 не містять даних про неможливість сплати судового збору, а містять лише інформацію про те, що ГУДПС у Харківській області на виконання листів ДПС України надає інформацію щодо стану використання коштів, призначених для сплати судового збору та інформацію щодо перерозподілу наявних кошторисних призначень.

При цьому додатки (таблиці) про які зазначено у листах від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06 та від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07, до клопотання не додано.

Наданий заявником лист від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06 щодо збільшення ГУ ДПС бюджетних призначень, направлених на сплату судового збору, який доданий до клопотання про поновлення строку не містять даних про неможливість сплати судового збору, а містять лише інформацію про необхідність збільшення бюджетних призначень за КЕКВ 2800.

Щодо наданої доповідної записки 24.06.2021 № 4668/20-40-20-05-12 колегія суддів зазначає, що дана доповідна записка свідчить лише про намір сплатити судовий збір та вчинення дій на реалізацію цього наміру, але не про відсутність коштів на сплату судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії документів, які містяться в матеріалах справи ( довідка про залишок коштів від 24.05.21р., довідка про залишок коштів від 22.04.21р.) , є не засвідченими належним чином.

Крім того, довідка про залишок коштів від 24.05.21р., довідка про залишок коштів від 22.04.21р., довідка про залишок коштів від 12.05.21р., які містяться в матеріалах справи, стосуються наявності коштів на сплату судового збору, виключно станом на один конкретний день (22.04.2021р., 12.05.2021р. та 24.05.2021р.), а не всього періоду пропуску строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів зазначає, що суду не надано документів, які б свідчили про неможливість своєчасно сплатити суму судового збору, у розмірі визначеному судом.

Жодних інших обґрунтувань, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт не наводить.

Також колегія суддів зазначає, що при первинному поданні апеляційної скарги судом апеляційної інстанції було забезпечено апелянту можливість сплатити судовий збір та реалізувати право на апеляційне оскарження, шляхом залишення апеляційної скарги без руху (продовженням строку на усунення недоліків апеляційної скарги), однак, це не призвело до сплати судового збору та усунення недоліків апеляційної скарги.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання (несвоєчасне виконання) вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Посилання апелянта на ухвали Верховного суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці судові рішення не мають преюдиційного значення при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження в межах справи № 520/19162/2020, а також з огляду на те, що оцінка Верховним Судом конкретних обставин конкретної справи в питанні строків сплати судового збору та наявності або відсутності коштів на його сплату у певний проміжок часу не є висновком Верховного Суду щодо вибору і застосування норм права.

Враховуючи наведене вище, термін пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність належних доказів щодо існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали поданню апеляційної скарги, з дотриманням порядку, встановленому законом, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання апелянта про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про поновлення строку апеляційного оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/19162/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.С. Бартош
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров