Справа № 160/8037/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/8037/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в адміністративній справі №160/8037/21 (головуючий суддя першої інстанції Рябчук О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 18.05.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не перерахунку йому індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяці для обчислення індексації січня 2008 року та з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з 01 грудня 2015 року по 26 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем на виконання рішення суду від 28.12.2020 року у справі № 160/13528/20 нараховано та виплачено йому суму індексації грошового забезпечення у розмірі 13571,12 грн., проте, при розрахунку індексації відповідачем застосовано базовий місяць - вересень 2014 року. На його заяву про проведення перерахунку та виплати донарахованої суми індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяця - січня 2008 року військова частина відмовила. Крім того, позивач вважає, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» військовою частиною має бути компенсована втрата частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року закрито провадження у справі №160/8037/21 в частині позовних вимог:

- про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 МО України щодо не перерахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяці для обчислення індексації січня 2008 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008 року та з урахуванням раніше виплаченої суми.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась.

Отже, судом першої інстанції розглядались позовні вимоги щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з 01 грудня 2015 року по 26 лютого 2021 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяці для обчислення індексації січня 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008 року та з урахуванням раніше виплаченої суми;

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 відповідно до військового квитка в період з 01.08.1989 року по 30.11.2017 року проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року №153 (по стройовій частині) позивача з 30 листопада 2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для постановки на військовий облік до Новомосковського ОМВК Дніпропетровської області.

Цим же наказом визначено види грошового забезпечення, належні до виплати у зв`язку зі звільненням: грошова компенсація за невикористану основну відпустки, грошова компенсація за не отримане речове майно, щомісячна премія за особистий внесок у загальні результати служби, надбавка за виконання особливо важливих завдань, додаткова щомісячна грошова винагорода, надбавка за роботу з таємними документами, грошова допомога при звільненні.

Не погодившись з відсутністю належної до виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року, позивач звертався з відповідним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі №160/13528/20 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року. Вказане рішення набрало законної сили 28.01.2021 року та 29.04.2021 року позивачеві видано виконавчий лист у справі №160/13528/20.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем проведено нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року та здійснено виплату такої індексації 26.02.2021 року відповідно до відомості розподілу виплат військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі в розмірі 15671,12 грн. (а.с.19, 29-30).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Позивач, не погодившись із розміром нарахованої та виплаченої індексації, вважаючи, що при розрахунку індексації за рішенням суду відповідачем застосовано інший базовий місяць, ніж січень 2008 року, звернувся з даним позовом до суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року закрито провадження у справі №160/8037/21 в частині позовних вимог:

- про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 МО України щодо не перерахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяці для обчислення індексації січня 2008 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2017 року з урахуванням базового місяця для обчислення індексації січня 2008 року та з урахуванням раніше виплаченої суми.

Вказана ухвала сторонами не оскаржена.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з 01 грудня 2015 року по 26 лютого 2021 року, суд першої інстанції зазначив, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказана правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.12.2021 року у справі № 360/3999/20.

Оскільки у справі, що розглядається, предметом спору є виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з 01 грудня 2015 року по 26 лютого 2021 року, тобто не пов`язано із виплатою самої заробітної плати, то в даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду з позовними вимогами про «виплату компенсації на індексацію».

З матеріалів справи вбачається, що індексацію позивачу за рішенням суду виплачено 26.02.3021 року.

З позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду 18.05.2021 року, тобто з пропущенням місячного строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів зауважує, що позивачем не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, причин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

В аспекті наведеного слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.

Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропущення строку звернення до суду з позовними вимогами щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з 01 грудня 2015 року по 26 лютого 2021 року, .

Судом апеляційної інстанції не встановлено поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду та матеріали справи не містять доказів поважності пропуску позивачем такого строку.

Судом першої інстанції вказані обставини не враховані.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права та про необхідність залишення позову без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, ч.1 ст.319 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення про залишення позовних вимог без розгляду, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями 77, 240, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в адміністративній справі №160/8037/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в адміністративній справі №160/8037/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак