Справа № 160/15384/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 9513,45 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот тринадцять гривень 45 копійок);
стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу за контрактом з 15.06.2016 року по 18.06.2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посадах рядового складу, у тому числі номера розрахунку 2 відділення Зенітно-ракетного взводу Зенітно-ракетної батареї Батальйону оперативного призначення.
Відповідно п.п.«а» п.2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2019 №149 (по стройовій частині), ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та встановлено вислугу років в календарному та пільговому обчисленні, а також види та розмір виплат, які мають бути виплачені позивачу.
У день звільнення позивачем було подано рапорти про здачу посади у зв`язку зі звільненням та рапорт про виплату йому грошової компенсації за невикористане речове майно.
Однак, відповідачем при його звільненні 18 червня 2020 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2019 №149 (по стройовій частині), не було проведено повного розрахунку, а саме не було здійснено виплату грошової компенсації за не отримане речове майно особистого користування на підставі довідки-розрахунку №651 від 24.06.2019 року.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Позивач вважає, що бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ним повного розрахунку при звільненні в частині невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 9513,45 грн. є протиправною, а невиплата грошової компенсації - необґрунтованою та протиправною, оскільки згідно з пунктом 3 Порядку №178 "Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості недотриманого речового майна" грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, у зв`язку із чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
09 вересня 2021 року на адресу відповідача надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
17 вересня 2021 року військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою про отримання, яка міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді номера обслуги 2-го відділення зенітного взводу зенітно-ракетної батареї батальйону оперативного призначення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30.05.2019 №19 о/с останнього було звільнено з військової служби в запас за пп.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.
З 18.06.2019 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.06.2019 №149 (по стройовій частині).
Також, вказаним наказом, серед іншого, було передбачено виплатити позивачу премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 по 15 червня 2019 року у розмірі 140 відсотків посадового окладу.
Тобто розрахунок грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 військова частина здійснила в повному обсязі.
З позивачем було припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини Національної гвардії України та всіх видів забезпечення, наказом командира військової частини Національної гвардії України (по стройовій частині) від 18.06.2019 №149.
Згідно з пунктом 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.
Пунктом 4 Порядку №178 установлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Отже, наведеними правовими нормами встановлено, що звільнення військовослужбовця з військової служби та подання ним рапорту є підставою для виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, при цьому виплата такої компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна на відповідний рік, відповідно до встановленої процедури.
Отже, представник відповідача наголосив, що вимоги позивача щодо визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплату в день звільнення компенсації за не отримане речове майно в сумі 9513,45 грн., з урахуванням відсутності від позивача рапорту на проведення такої компенсації, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , учасник бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_4 від 15 березня 2017 року) проходив службу з 15.06.2016 року по 18.06.2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посадах рядового складу, у тому числі номера розрахунку 2 відділення Зенітно-ракетного взводу Зенітно-ракетної батареї Батальйону оперативного призначення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30.05.2019 №19 о/с останнього було звільнено з військової служби у запас за пп.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.
З 18.06.2019 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.06.2019 №149 (по стройовій частині).
Також, вказаним наказом, серед іншого, було передбачено виплатити позивачу премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 по 15 червня 2019 року у розмірі 140 відсотків посадового окладу.
Вислуга позивача у Збройних Силах становить: 03 роки 00 місяців 00 днів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року по справі №160/10629/19 адміністративний позов задоволено та вирішено:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані в 2017,2018,2019 роках щорічні додаткові відпустки встановлені учасникам бойових дій Законом України "Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в розмірі 17 732,73 грн. (сімнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні 73 копійки).

З доводів позивача вбачається, що при його звільненні 18 червня 2019 року відповідачем не було проведено повного розрахунку, а саме не було здійснено виплату грошової компенсації за не отримане речове майно особистого користування.

Відповідно до довідки-розрахунку №651 від 24 червня 2019 року вартість речового майна на видачу солдату ОСОБА_1 звільненого із наказом від 18 червня 2019 року №149 складається з:

берет - 1 шт. - 44,44 грн.;

куртка повсякденна утеплена - 1 шт. - 431,65 грн.;

куртка і штани - 1 шт. - 420 грн.;

краватка - 1 шт. - 20,64 грн.;

кашне - 1 шт. - 23,30 грн.;

берет - 1 шт. - 186,32 грн.;

куртка зимова - 1 шт. - 863,31 грн.;

пальто зимове - 1 шт. - 1885,68 грн.;

куртка і штани - 1 шт. - 840,00 грн.;

штани - 1 шт. - 336,00 грн.;

краватка - 2 шт. - 41,28 грн.;

кашне - 1шт. - 46,60 грн.;

шкарпетки б/в - 3 шт. - 35,28 грн.;

ремінь до штанів - 1 шт. - 166,67 грн.;

панама - 1 шт. - 109,50 грн.;

шапка зимова - 1 шт. - 60,00 грн.;

куртка костюма утеплююча - 1 шт. - 782,00 грн.;

сорочка бойова - 1шт. - 156,00 грн.;

фуфайка - 2 шт. - 137,88 грн.4

труси - 2 шт. - 78,96 грн.;

білизна натільна - 2 шт. - 372,00 грн.;

білизна для холодної погоди - 1 шт. - 48,30 грн.;

термобілизна - 1 шт. - 738,6 грн.;

шкарпетки трекінгові літні - 6 шт. - 216,00 грн.;

шкарпетки трекінгові зимові - 3 шт. - 157,68 грн.;

черевики з в/б зимові - 1 шт. - 350,00 грн.;

рукавички тактичні - 1 шт. - 530,00 грн.;

всього - 40 позицій, сума до видачі - 9513,45 грн.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Позивач вважає, що бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення з ним повного розрахунку при звільненні в частині невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 9513,45 грн. є протиправною, а невиплата грошової компенсації - необґрунтованою та протиправною, оскільки згідно з пунктом 3 Порядку №178 Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості недотриманого речового майна" грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, у зв`язку із чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону України №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Інструкції №232 від 29 квітня 2016 року "Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період" основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції зазначає, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п.1 затвердженого Порядку №178 "Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості неотриманого речового майна", останній визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Пунктами 4,5 зазначеного Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року.

Таким чином, на цей час судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за не отримане речове майно не виплачено.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій ( посвідчення серії НОМЕР_4 від 15 березня 2017 року), у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Щодо вимоги позивача стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), суд зазначає наступне.

Поняття витрат на професійну правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами визначені ст.134 КАС України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Необхідно зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вбачається із наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 2000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до суду надано:

копію договору про надання правничої допомоги №044/0707/21 від 07 липня 2021 року;

копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №044/0707/21 від 07 липня 2021 року;

прибутковий касовий ордер №044/1008/21 від 10 серпня 2021 року на суму 2000,00 грн.;

копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дорош Сергія Петровича №2768 від 18 січня 2007 року;

копію ордеру від 12 липня 2021 року виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №044/0707/21 від 07 липня 2021 року.

Згідно з положеннями ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката не співмірні зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник