Справа № 380/9955/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9955/20 пров. № А/857/14787/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.,

секретар судового засідання Волошин М.М.

за участю:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (головуючий суддя Потабенко В.А., м.Львів, письмове провадження) у справі № 380/9955/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Управління - начальника центрального відділу з питань нотаріату Управління нотаріату Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крохмального Андрія Ігоровича , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: нотаріус Сьомої львівської державної нотаріальної контори Павлишин Олена Петрівна про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась в суд першої інстанції з позовом до заступника начальника Управління - начальника центрального відділу з питань нотаріату Управління нотаріату Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крохмального Андрія Ігоровича , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: нотаріус Сьомої львівської державної нотаріальної контори Павлишин Олена Петрівна, в якій позивач просила:

- зобов`язати відповідача вчинити дії по наданню нотаріусу консультативної допомоги з метою виправлення нотаріальних помилок, допущених в актах від 22.06.2020 та від 09.10.2020;

- зобов`язати відповідача забезпечити дотримання нотаріусом вимог закону та зобов`язати нотаріуса надати належні копії документів про вчинення нотаріальної дії (з оформленням відповідно до вимог діловодства);

- зобов`язати відповідача зобов`язати нотаріуса надати письмову довідку про оформлення волевиявлення позивача;

- зобов`язати відповідача довести до відома нотаріуса обов`язок вчинення ним рішень по отриманні відомостей, а саме: витягу із Держгеокадастру щодо земельної ділянки спадкодавця та інформаційної довідки щодо частки квартири спадкодавця;

- зобов`язати відповідача довести до відома нотаріуса необхідність оформлення нотаріусом вихідних документів відповідно до Правил діловодства із простановкою необхідних реквізитів - повного підпису та завірення печаткою нотаріуса;

- зобов`язати відповідача вчинити відповідно до делегованих повноважень, дії по руйнуванню корупційних схем, факти яких наведено в позовній заяві;

- зобов`язати відповідача донести до нотаріуса протиправність вилучення із матеріалів спадкової справи копій правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця, виготовлених на підставі оригіналу Державного акта про право власності на земельну ділянку спадкодавцем та оригіналу Свідоцтва про право власності на частку квартири, належну спадкодавцю, а саме платіжних документів за вчиненні нотаріальні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що зверталася до заступника начальника Управління - завідувача центрального відділу з питань нотаріату Управління нотаріату Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крохмального А.І. зі скаргами на недотримання нотаріусом вимог закону із відповідними скаргами. Позивач вважала, що такі звернення не призвели до відновлення її порушених прав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить дослівно «скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд».

На думку ОСОБА_1 суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, не надав належної оцінки наявним доказам у справі, а відтак дійшов до помилкових висновків при ухваленні рішення. Крім того, ОСОБА_1 стверджує про допущення судом першої інстанції порушень процесуального характеру як от: неналежна форма провадження, розгляд справи неповноважним складом, неналежний склад учасників справи.

У відповідь на апеляційну скаргу, відповідач подав відзив, в якому заперечив проти вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення без змін. За змістом відзив на апеляційну скаргу відповідає змісту відзиву на позовну заяву та загалом зводиться до позиції відповідача про відсутність у його діях ознак протиправності.

На відзив відповідача ОСОБА_1 подала відповідь, в якій зазначила про недопустимість і неправдивість доводів відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримує, просить суд задовольнити апеляційну скаргу.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Суд встановив, що Сьома львівська державна нотаріальна контора, на підставі поданої 22.06.2020 ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за заповітом, заведена спадкова справа № 113/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вважаючи, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус порушив вимоги закону, ОСОБА_1 зверталася до відповідача із зверненнями, а саме: 31.07.2020 вх. № М-498/06.1-07, 10.08.2020 вх. № М-498/5/06.1-07 (надійшло через Міністерство юстиції України), 17.09.2020 вх. № М- 498/6/06.1-07, 25.09.2020 вх. № М-498/6/06.1-07, № М-498/7/06.1-07, № М-498/8/06.1-07, № 23000/0/1-20/06.1-07, від 07.10.2020 за вх. №24292/0/1- 20/06.1-07, № 24293/0/1-20/06.1-07, № М-498/12/06.1-07, від 13.10.2020 за вх. № М-498/13/06.1-07, від 27.10.2020 за вх. № 26331/0/1-20/06.1-04 (надійшло через Міністерство юстиції України), відповіді на які надано міжрегіональним управлінням 27.08.2020, 28.08.2020, 09.10.2020, 16.10.2020, 05.11.2020 та 06.11.2020.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Сьомої львівської державної нотаріальної контори із заявами, у яких посилалася на порушення нотаріусом закону.

На вказані заяви державний нотаріус надав відповіді на заяви ОСОБА_1 ..

Не погоджуючись із результатами розгляду скарг та заяв, позивач звернулася до суду з позовом.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступні міркування.

За приписами ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат» контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 (зі змінами), затверджено Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України.

У розрізі вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії по наданню нотаріусу консультативної допомоги з метою виправлення нотаріальних помилок, допущених в актах від 22.06.2020 та від 09.10.2020, а також про зобов`язання відповідача забезпечити дотримання нотаріусом вимог закону та зобов`язати нотаріуса надати належні копії документів про вчинення нотаріальної (з оформленням відповідно до вимог діловодства), суд зазначає наступне.

Порядок ведення нотаріального діловодства в конторах, нотаріальних архівах, приватними нотаріусами встановлені Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5 (далі - Правила).

Порядок вчинення нотаріальних дій регулюється Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Як підтверджується матеріалами справи вказані вище вимоги позивача ґрунтуються на тому, що нотаріус не видав позивачці свідоцтво про право на спадщину, а також не погодився з тим аби викласти заяву про прийняття спадщини на спеціальному бланку нотаріальних документів.

Пунктом 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (надалі - Порядок) передбачено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Таким чином, вимог позивача про викладення заяви про прийняття спадщини на спеціальному бланку нотаріальних документів не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки позивач особисто звернулась до нотаріуса.

Не ґрунтується на вимогах законодавства також і вимога позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину з наступних мотивів.

За змістом пункту 4 глави 10 розділу II Порядку спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Підпунктом 4.12. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п.п. 4.14. п. 4 гл. 10 розділу II Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п.п 4.15 п. 4 гл. 10 розділ II Порядку).

Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (п.п. 4.20 п. 4 гл. 10 розділ II Порядку).

Як підтверджується матеріалами справи Сьомою львівською державною нотаріальною конторою було підготовлено запит № 305/02-14 до Держгеокадастру про надання Витягу з Державного земельного кадастру та визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0, 0484 га, яка розташована за адресою - Львівська обл., Яворівський р-н, територія Домажирської сільської ради, призначена для ведення садівництва, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 081843, виданий 26.01.2004, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а також запит №306/02-14 від 22.06.2020 та за № 473/02-14 від 14.09.2020 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» для отримання інформації щодо реєстрації права власності, обтяжень та інших речових прав, відомості про зміну адреси (перейменування вулиці та зміну нумерації, підстави для цих змін) на квартиру по АДРЕСА_1 частка якої належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію про самовільні перепланування та технічний стан вищевказаної квартири станом на 2020 рік.

Отже, спадкова справа, на час звернення позивача до нотаріуса із вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину, не містила усіх необхідних документів для його видачі. До того ж свідоцтво могло бути видане лише після 08.11.2020.

З мотивів направлення нотаріусом наведених вище запитів безпідставною слід вважати вимогу відповідача про зобов`язання відповідача довести до відома нотаріуса обов`язок вчинення ним рішень по отриманні відомостей, а саме: витягу із Держгеокадастру щодо земельної ділянки спадкодавця та інформаційної довідки щодо частки квартири спадкодавця, оскільки такі дії нотаріусом вчинені, що підтверджується матеріалами справи.

В контексті вимоги позивача про зобов`язання відповідача зобов`язати нотаріуса надати письмову довідку про оформлення волевиявлення позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1- 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Суд зазначає, що факт прийняття заяви позивача про прийняття спадщини підтверджується відміткою Сьомої львівської державної нотаріальної контори від 22.06.2020 №457/02-14.

Крім того, як уже зазначалося, заяви позивача зареєстровані в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 22.06.2020 за № 372 та в Журналі реєстрації вхідних документів 22.06.2020 за №457/02-14.

Доказів того, що позивач зверталася до відповідача із завоюю про надання такої довідки немає.

Водночас, суд наголошує, що вказані дії не належать до повноважень відповідача у справі.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача довести до відома нотаріуса необхідності оформлення нотаріусом вихідних документів відповідно до Правил діловодства із простановкою необхідних реквізитів - повного підпису та завірення печаткою нотаріуса, суд зазначає таке.

Оформлення нотаріусом вихідних документів передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Проставлення повного підпису та печатки передбачено п. 7 Порядку.

Так, п. 7 передбачено, що у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса.

Водночас, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що нотаріусом оформлено вихідну документацію всупереч вищевказаного порядку, суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги у зв`язку з її безпідставністю.

В контексті вимоги позивача про зобов`язати відповідача донести до нотаріуса протиправність вилучення із матеріалів спадкової справи копій правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця, виготовлених на підставі оригіналу Державного акта про право власності на земельну ділянку спадкодавцем, та оригіналу Свідоцтва про право власності на частку квартири, належну спадкодавцю, а саме платіжних документів за вчинені нотаріальні дії, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності такої вимоги з огляду на її передчасність, оскільки оцінка дій позивача на відповідність дотримання норм законодавства може бути зроблена лише після їх вчинення.

Отже, з огляду на встановлені в цій справі обставини, з правовим регулюванням спірних відносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Поряд з наведеним вище апеляційний суд бажає надати оцінку доводам позивача щодо заявлених нею порушень судом першої інстанції процесуального характеру як от неналежна форма провадження, розгляд справи неповноважним складом суду, неналежний склад учасників справи.

Питання щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи врегульована статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України. В межах провадження у цій справі 07 грудня 2020 року судом першої інстанції було прийнято ухвалу про повернення позовної заяви. Надалі, зазначена ухвала скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, а справу направлено на продовження розгляду. Отже, в контексті приписів ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України скасування ухвали про повернення позовної заяви не є підставою для передачі позовної заяви у цій справі на новий автоматизований розподіл, а відтак стверджувати про розгляд справи неналежним складом суду немає.

Щодо тверджень скаржника про обрання не належної форми провадження а саме, того, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, ч. 4 ст. 12 КАС України визначено категорії справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як видно зі змісту позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії у відповідності до вимог її письмових заяв. Отже, вимоги стосуються дотримання відповідачем процедурних вимог в межах приписів нормативно-правових актів, та чи відповідає цим приписам поведінка відповідача. Тобто, предмет цієї справи не належить до категорії справ, які можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження. Подаючи клопотання про зміну провадження у справі позивач не конкретизувала і не зазначила необхідність розгляду справи у відкритому судовому засіданні, як і не вказала в чому полягає необхідність дослідження доказів у відкритому судовому засідання. В той же час покликання позивача на необхідність проведення відкритого судового засідання з огляду на те, що цей спір стосується відносин спадкування суд вважає помилковим, зважаючи на те, що спори щодо спадкування не належать до юрисдикції адміністративних судів і за правилами адміністративного судочинства не розглядаються.

Щодо покликань на інші порушення, як от неналежний суб`єктний склад учасників, розгляд справи судом першої інстанції без залучення експертів, то апеляційний суд звертає увагу позивача на те, що ці питання перебувають у площині реалізації безпосередньо позивачем його прав та обов`язків.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на формулювання скаржником прохальної частини апеляційної скарги та зазначає, що за приписами статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті. Таким чином процесуальним законом не передбачено такої процесуальної дії як скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд.

За наведених міркувань колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до суб`єктивного трактування обставин справи та норм як матеріального так і процесуальна права, однак такі не впливають на зміст правовідносин та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №380/9955/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року