Справа № 500/6242/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6242/21

09 грудня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Баранець Олену Андріївну звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС, відповідач), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС №Ф-6260-54У від 10.02.2021 про сплату боргу (недоїмки);

зобов`язати ГУ ДПС внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку такого платника недоїмки з єдиного внеску в сумі 19512,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.09.2021 у відповідь на адвокатський запит ДВС у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та копію вимоги про сплату боргу №Ф-6260-54У від 10.02.2021 в сумі 19512,02 грн. Позивач вважає таку вимогу протиправною. Зазначає, що з 17.06.2018 зареєстрований як підприємець, проте діяльності не здійснює, а єдиний соціального внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за нього сплачує роботодавець, з яким позивач перебуває у трудових відносинах. Відтак у нього як підприємця відсутні підстави для сплати ЄСВ. На підтвердження своїх доводів посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 поновлено ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено у справі судове засідання на 09.11.2021.

Від представника позивача 29.10.2021 на виконання ухвали суду від 20.10.2021 надійшли додаткові пояснення та докази, зокрема щодо трудової діяльності позивача, який з 03.09.2018 по 21.09.2020 працював у ТОВ «Украгроком», а з 23.09.2020 по 23.12.2020 у ТОВ «Нор-Ест Агро».

Від відповідача 04.11.2021, у строк, встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву (а.с.81-84), у якому зазначено, що відповідно до інформації щодо позивача, яка міститься в інформаційній системі Податковий блок. Облік платників податків, а саме: розділ Реєстраційні дані, ОСОБА_1 17.06.2008 взятий на облік, як фізична особа-підприємець за номером 21361, перебуває на обліку як платник ЄСВ.

З 01.01.2017 якщо особа не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від підприємницької діяльності, вона зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Оскільки платником не виконувалось жодних дій передбачених чинним законодавством, в тому числі подання звітності та нарахування єдиного внеску самостійно, то ГУ ДПС відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) та на підставі інформаційної системи органів доходів і зборів було сформовано оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019, яка була надіслана Головним управлінням ДФС у Тернопільській області позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (саме так зазначено у відзиві).

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що за нього ЄСВ сплачує роботодавець, відповідач у своєму відзиві зазначає, що на дату формування вимоги про сплату боргу за позивачем зберігався статус фізичної особи-підприємця, який є самостійним суб`єктом сплати ЄСВ. Таким чином, відповідач вважає оскаржувану вимогу правомірною та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від представника позивача 09.11.2021 до суду надійшла заява про те, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.92).

09.11.2021 у суді зареєстроване клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності (а.с.93).

Ухвалою суду від 09.11.2021, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 02.12.2021 та зобов`язано представника відповідача надати розрахунок до оскаржуваної вимоги з ЄСВ, вказавши період, за який виник борг.

26.11.2021 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, у яких той зазначив, що за період з 2017 року по перший квартал 2020 року ОСОБА_1 нараховано ЄСВ в сумі 37788,74 грн. Враховуючи стягнення по даному платежу в межах виконавчого провадження на суму 18276,72 грн, недоїмка по ЄСВ склала 19512,02 грн.

У судовому засіданні 02.12.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.12.2021, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, у судовому зсіданні оголошено перерву до 09.12.2021.

У судове засідання 09.12.2021 учасники справи не прибули, проте представник позивача та представник відповідача подали до суду заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності.

З огляду на такі обставини та враховуючи положення статей 194, 229 КАС України судовий розгляд справи продовжено у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Заслухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні 02.12.2021, дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з інформацією, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.73-74), а також в інформаційній системі Податковий блок. Облік платників податків розділ Реєстраційні дані (а.с.86), 17.06.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку як платник єдиного внеску, основний вид діяльності діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (код ВЕД 69.20), стан платника податків « 0 платник податків за основним місцем обліку».

За даними інтегрованої картки платника податків (внесків) за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 проведено наступні нарахування по єдиному внеску:

станом на 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн (704,00 грн х 12 місяців) за 2017 рік;

всього за 2017 рік 8448,00 грн;

станом на 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн (819,06 грн х 3 місяці) за І квартал 2018 року;

станом на 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн (819,06 грн х 3 місяці) за II квартал 2018 року;

станом на 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн (819,06 грн х 3 місяці) за III квартал 2018 року;

станом на 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн (819,06 грн х 3 місяці) за IV квартал 2018 року;

всього за 2018 рік 9828,72 грн;

станом на 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн (918,06 грн х 3 місяці) за І квартал 2019 року;

станом на 19.07.2019 в сумі 2754,18 грн (918,06 грн х 3 місяці) за II квартал 2019 року;

станом на 21.10.2019 в сумі 2754,18 грн (918,06 грн х 3 місяці) за III квартал 2019 року;

станом на 20.01.2020 в сумі 2754,18 грн (918,06 грн х 3 місяці) за IV квартал 2019 року;

всього за 2019 рік 11016,72 грн;

станом на 21.04.2020 в сумі 2078,12 грн (1039,06 грн х 2 місяці);

станом на 20.07.2020 в сумі 1039,06 грн;

станом на 19.10.2020 в сумі 3178,12 грн (1039,06 грн х 3 місяці);

станом на 19.01.2021 в сумі 2200,00 грн (1100,00 грн х 2 місяці);

всього за 2020 рік 8495,30 грн

Всього нараховано за період з 2017 року по 2020 рік 37788,74 грн (а.с.87-89).

З інтегрованої картки платника ЄСВ ОСОБА_1 вбачається зарахування коштів в межах виконавчого провадження протягом 2019-2020 років на суму 18276,72 грн. Відтак заборгованість станом на 19.01.2021 становила 19512,02 грн (а.с.87).

ГУ ДПС на підставі даних інформаційної системи податкового органу, відповідно до статті 25 Закону №2464-VI сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6260-54 від 10.02.2021, згідно з якою за ОСОБА_1 рахується сума боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 19512,02 грн (а.с.15).

Представник позивача отримала в органах державної виконавчої служби вказану вимогу, яка направлена податковим органом як виконавчий документ для примусового виконання, вважаючи її суму узгодженою, тому вимога долучена до позовної заяви містить відмітку про її узгодження (проставлена буква «У» в номері вимоги), а саме №Ф-6260-54 У.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6260-54У від 10.02.2021, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом №2464-VI. В силу вимог частини першої статті 2 даного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами частини четвертої статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

У розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI є платниками єдиного внеску.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абзацу 3 часини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є також роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорам;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм Закону № 2464-VI свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Однак, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 27.11.2019 (справа №160/3114/19), від 04.12.2019 (справа №440/2149/19), від 23.01.2020 (справа №480/4656/18), дійшов правового висновку, що метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. З огляду на викладене фізична особа - підприємець зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний. Інше тлумачення норм Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування спричинило б подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Даний правовий висновок про застосування норм Закону №2464-VI підтверджено Верховним Судом також у постановах від 27.07.2020 (справа № 1.380.2019.003039) та від 17.08.2020 (справа №120/1765/19-а).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС було нараховано позивачу як фізичній особі-підприємцю єдиний внесок за період з 2017 по 2020 роки на загальну суму 37788,74 грн.

Оцінка правомірності нарахування ЄСВ за період 2017-2018 року була вже надана судом в адміністративній справі № 500/2023/20, а за І-ІІ квартали 2019 року в адміністративній справі № 500/1872/20 щодо оскарження вимог про сплату боргу недоїмки №Ф-6260-54У від 05.02.2019 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн та №Ф-6260-54 від 12.08.2019 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 5508,36 грн (а.с.18-34). Рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі №500/2023/20 та від 19.10.2020 №500/1872/20, які набрали законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) визнанні протиправними та скасовані. Крім того, рішенням суду від 19.10.2020 №500/1872/20 зобов`язано ГУ ДПС внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника недоїмки по ЄСВ в сумі 5508,36 грн.

Судами було встановлено, що у 2017-2019 роках, тобто у період, за який позивачу нараховувався ЄСВ, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах і роботодавцем сплачувався єдиний внесок за нього як працівника.

Так, ОСОБА_1 працював на посаді голови ОСББ «Будного, 57» з 05.01.2017 (наказ №1 від 04.01.2017) по 12.11.2018 (наказ №3 від 12.11.2018), за цей період йому нараховано заробітну плату на загальну суму 79919,84 грн, із заробітної плати щомісячно нараховувався та сплачувався єдиний внесок, всього сплачено ЄСВ у розмірі 17582,36 грн.

З 17.11.2017 (наказ №48-К від 16.11.2017) по 24.05.2018 (наказ №08-К від 24.05.2018) ОСОБА_1 працював у ТОВ «АГРО АРЕНА» на посаді менеджер з продажу, за цей період йому нараховано заробітну плату на загальну суму 93717,19 грн, із заробітної плати щомісячно нараховувався та сплачувався єдиний внесок, всього сплачено ЄСВ у розмірі 20617,79 грн

З 05.07.2018 по 17.08.2018 позивач перебував на посаді менеджера з питань регіонального розвитку в ТОВ «ЮЕЙ ГРУП».

В силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України такі обставини вважаються встановленими та не потребують доведення.

У цій справі судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.09.2018 (наказ №244-к-к від 03.09.2020) і по 21.09.2020 працював у ТОВ «УКРАГРОКОМ», що підтверджується довідкою Вих.253 від 08.09.2021, виданою ТОВ «УКРАГРОКОМ» (а.с.43). Довідкою цього товариства Вих.260 від 27.08.2020 підтверджено нарахування позивачу з вересня по грудень 2019 року заробітної плати на загальну суму 298324,74 грн, із заробітної плати щомісячно нараховувався та сплачувався єдиний внесок, всього сплачено ЄСВ за цей період у розмірі 65631,44 грн, що перевищує розмір мінімального страхового внеску за місяць, визначений Законом (а.с.44).

З 23.09.2020 по 23.12.2020 ОСОБА_1 працював у ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» на посаді директора представництва, про що свідчить довідка від 13.10.2021 №ДТ000000019, яка також містить відомості про суму нарахованого доходу у розмірі 59125,46 грн та відрахувань 17529,46 грн (а.с.79), у тому числі ЄСВ 13007,60 грн (а.с.101).

Факт сплати сум єдиного внеску за позивача його роботодавцями у 2017-2020 роках підтверджується також індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (а.с.75-77). З вказаної довідки форми ОК-5 вбачається, що страхувальниками ТОВ «АГРО АРЕНА» (), ОСББ «С.Будного, 57» (), ТОВ «УКРАГРОКОМ» (), ТОВ «ЮЕЙ ГРУП» (), ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» () у відповідні періоди 2017-2020 років нараховувалась застрахованій особі ОСОБА_1 заробітна плата та сплачувались страхові внески, про що свідчить відповідна позначка про сплату страхових внесків у довідці (а.с.76 зворот-77).

Таким чином, судом встановлено, що в період нарахування податковим органом позивачу ЄСВ відповідно до вимоги №Ф-6260-54У від 10.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 19512,02 грн, позивач перебував у трудових відносинах і його роботодавці, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачували за нього ЄСВ, розмір якого перевищує мінімальний страховий внесок, що підтверджується вищевказаними документами.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів щодо безпосереднього здійснення позивачем підприємницької діяльності у 2017- 2020 роках, отримання інших доходів, ніж від трудової діяльності як найманим працівником.

Отже, суд приходить до висновку, що в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, регулярно нараховували та сплачували роботодавці у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як фізичною особою-підприємцем.

Оскаржувана вимога не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям щодо рішень суб`єктів владних повноважень, зокрема не відповідає критерію пропорційності, адже у такий спосіб не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Враховуючи вищевикладене, вимога ГУ ДПС №Ф-6260-54У від 10.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 19512,02 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати ГУ ДПС внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку такого платника недоїмки з єдиного внеску в сумі 19512,02 грн, то суд зазначає таке.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 № 5 (далі Порядок №5).

До цього Порядку діяв Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, що визначав організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 Розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегрована картка платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. <…> .

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів визначені Розділом VII Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 цього Розділу у разі судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (далі - юрист). <…> .

Юрист не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку. <…> .

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація, яка відображена у рішенні суду про оскарження частини суми податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17) та від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), 30.11.2021 (справа № 300/3157/20).

З інтегрованої картки платника ЄСВ ОСОБА_1 , яка відображає стан розрахунків платника з бюджетом, достовірність відображення первинних показників в інтегрованій картці платника єдиного внеску, вбачається наявність боргу (недоїмки) в сумі 19512,02 грн, що відповідає сумі зазначеній в оскаржуваній вимозі. Будь-яких відомостей про судове оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6260-54У від 10.02.2021 в інтегрованій картці платника не відображено (а.с.85), а тому наявні підстави стверджувати про те, що для достовірності відображення показників в інтегрованій картці платника внаслідок цього судового провадження необхідно зобов`язати податковий орган внести відповідні зміни та коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення протиправності винесення вимоги про сплату боргу з ЄСВ є підставою для зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 відомості щодо недоїмки зі сплати ЄСВ, яке є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведених вище підстав на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 918,00 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 07.10.2021 (а.с.61).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області №Ф-6260-54У від 10 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 19512,02 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відомості щодо недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19512,02 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (46003, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, 1, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44143637).

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.