Справа № 500/4929/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4929/21

09 грудня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладену в листі від 28.05.2021 № 1900-0215-8/16044;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 07.05.2021, у зв`язку з досягненням віку, необхідного для призначення пенсії із його зменшенням (55 років), звернувся до відповідача зі заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону ВР УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII). Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм листом від 28.05.2021 № 1900-0215-8/16044 відмовив позичу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній станом на 01.01.1993 рік не проживав в не працював в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Крім цього, вказано, що до позивача не застосовується початкова величина зменшення пенсійного віку у 2 роки, оскільки він не є особою, яка постійно проживала або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки позивач станом на 01.01.1993 рік проживав в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, а тому він має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Крім цього, позивач стверджує, що проживав в зоні посиленого радіологічного контролю понад 24 роки:

- більше 4 років по 01.01.1993;

- 19 років 8 місяців 29 днів з 01.01.1993 по 31.12.2014.

З вказаного 4-ох річного строку відповідачем зараховано 3 роки 10 місяців 22 дні (з 10.02.1989 по 31.12.1992), а період проживання з 02.08.1987 по 10.02.1988 є спірним.

Період 19 років 8 місяців 29 днів після 01.01.1993 не оспорюється відповідачем

Ухвалою суду від 16.08.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання.

Відповідач 14.09.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, так як останній станом на 01.01.1993 рік не виконав умови проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Крім цього, вказано, що до позивача не застосовується початкова величина зменшення пенсійного віку у 2 роки, оскільки він не є особою, яка постійно проживали або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Представник позивача подав на адресу суду 30.11.2021 клопотання, в якому просить розгляд справи проводити в порядку письмового провадження без участі позивача та його представника. Вказав, що позовні вимог підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача подав 30.11.2021 заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначені положення КАС України, а також, наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву та документів, достатніх для розгляду даної адміністративної справи, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорта (аркуш справи 8) в м. Чортків Тернопільської області.

Тернопільською обласною державною адміністрацією 28.12.1993 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (аркуш справи 10).

Як вбачається з трудової-книжки позивача НОМЕР_2 (аркуші справи 16-18), заповненої 17.09.1979 у спірні періоди працював (відомості трудової книжки наведені мовою її заповнення - російською):

13.09.1979 - 01.10.1979 - "ученик фрезеровщика в учебно-производственном участке";

01.09.1979 - 18.07.1981 - "учеба в Техническом училище №13";

24.07.1981 - 20.10.1981 - "разномеханик в Надворнянском цеху Ивано-Франковского объединения ";

26.10.1981 - 22.11.1984 - "служба в Советской Армии";

25.01.1985 - 15.07.1985 - "электромонтер по четвертому разряду в подразделение 32";

15.07.1985 - 08.10.1985 - "регулировщик радиогосаппаратуры подразеление №9";

24.02.1986 - 05.06.1986 - "в ЭГО регулировщиком апппаратуры 4 разряда";

11.06.1986 - 10.11.1986 - "радимеханик 4 разряда в Хмельницко облпредприятии "Бытрадиотехника";

04.12.1986 - 19.02.1987 - "электроосветитель Хмельницкого драмтеатра им. Петровского";

11.03.1987 - 01.08.1987 - "радимеханик 4 разряда в Хмельницко облпредприятии "Бытрадиотехника";

12.02.1988 - 27.02.1989 - "слесарь по ремонту подвижного состава 2 разряда";

01.03.1989 - 17.05.1989 - "рабочий по ремонту и строительству жилья Чортковского райбыткомбината кооператива "Зирка";

24.05.1989 - 16.06.1993 - працював в Чортківському цукровому заводі.

Також, актом свідчення факту проживання від 23.04.2021 стверджується, що ОСОБА_1 у період з 02.08.1987 по 10.02.1988 проживав у квартирі своїх батьків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) за адресою АДРЕСА_1 (аркуш справи 11).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №79511 від 12.04.2021 місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 в періоди з 28.06.1979 по 29.08.1979; з 10.02.1989 по 23.06.1989; з 21.12.1993 по 27.06.1995 (аркуш справи 72) .

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №80721 від 13.04.2021 місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 в період з 23.06.1989 по 10.08.1989 (аркуш справи 73) .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №80118 від 13.04.2021 місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 в період з 10.08.1989 по 21.12.1993 (аркуш справи 74) .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №79503 від 12.04.2021 місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 в період з 29.09.1997 по теперішній час (аркуш справи 75).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач 07.05.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, додавши необхідні документи.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм листом від 28.05.2021 №1900-0215-8/16044 відмовив позичу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній станом на 01.01.1993 не виконав умови проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Крім цього, вказано, що до позивача не застосовується початкова величина зменшення пенсійного віку у 2 роки, оскільки він не є особою, яка постійно проживали або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період (аркуші справи 14-15).

При цьому, до вказаного 4-ох річного терміну проживання в зоні посиленого радіологічного контролю відповідачем зараховано 3 роки 10 місяців 22 дні (з 10.02.1989 по 31.12.1992). Період проживання позивача після 01.01.1993, а саме 19 років 8 місяців 29 днів не оспорюється відповідачем.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII в частині:

- проживання або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, а саме, спірним залишається період проживання позивача з 02.08.1987 по 10.02.1988, який не врахований відповідачем;

- застосування до позивача початкова величина зменшення пенсійного віку у 2 роки, оскільки він не є особою, яка постійно проживали або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно ст.49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Так, п.4 ч.1 ст.14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Пунктом 2 ч.1 ст. 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за N 1566/11846.

Зі змісту пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слідує, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, серед яких, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Із наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживали (працювали) на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 31.12.1992 року не менше 4-х років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі - Порядок №51), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п.10 Порядку №51 посвідчення видаються, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 22.03.2018 року у справі №588/538/16-а, висновки якого, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підставою відмови в призначенні пенсії стало те, що позивач з моменту аварії по 31.07.1986 не проживав та не працював на території зони посиленого радіологічного контролю.

Як видно з матеріалів справи, позивачу Тернопільською обласною державною адміністрацією видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія НОМЕР_1 (аркуш справи 10).

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним та вказує на те, що позивач згідно з положеннями Закону №796-XII та Порядку №51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, факт проживання ОСОБА_1 в місті Чорткові Тернопільської області підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №79511, № НОМЕР_3 від 12.04.2021, №80721, №80118 від 13.04.2021 (аркуші справи 72-75), згідно з яким позивач зареєстрований в м. Чортків з 28.06.1979 по даний час. Також, зазначені відомості щодо місця проживання позивача містяться в актах свідчення факту проживання від 23.04.2021 (аркуші справи 11-12), паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 (аркуш справи 8).

Крім того, в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що проживав та проживає у квартирі в будинку за адресою: АДРЕСА_5 , що також засвідчується копією його паспорта, яка міститься в матеріалах справи. Свідок вказав, що був сусідом ОСОБА_1 та підтвердив те, що позивач проживав АДРЕСА_1 у період з 02.08.1987 по 10.02.1988.

Факт проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 у період з 02.08.1987 по 10.02.1988 підтверджується також письмовими показами свідка ОСОБА_5 , який проживав у вказаний період за цією ж адресою. Свідок ОСОБА_5 за станом здоров`я не зміг прибути в судове засідання для надання показів, тому до матеріалів справи долучені його письмові пояснення (аркуш справи 43).

Таким чином, період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 02.08.1987 по 10.02.1988 (6 місяців 8 днів) підтверджується належними доказами.

Також, слід врахувати, що відповідачем не заперечується, що станом на 1 січня 1993 року позивач проживав зоні посиленого радіоекологічного контролю з 10.02.1989 по 31.12.1992, - 3 роки 10 місяців 22 дні.

Отже, з урахуванням висновків суду та позиції відповідача, в сукупності ОСОБА_1 проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років (4 роки 4 місяці 30 днів).

Таким чином, позивач проживав в зоні посиленого радіологічного контролю понад 24 роки, а саме:

- 4 роки 4 місяці 30 днів, - станом на 1 січня 1993 року;

- 19 років 8 місяців 29 днів, - з 01.01.1993 по 31.12.2014.

До вказаного 4-ох річного строку відповідачем зараховано 3 роки 10 місяців 22 дні (з 10.02.1989 по 31.12.1992), а проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період з 02.08.1987 по 10.02.1988 (6 місяців 8 днів) встановлено в результаті розгляду даної справи.

Період 19 років 8 місяців 29 днів після 01.01.1993 (з 01.01.1993 по 31.12.2014) не оспорюється відповідачем

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач набув право на зменшення пенсійного віку відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, як особа, яка в установленому законом порядку набула статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 31 січня 1993 року не менше 4-х років.

Пунктом 2 ч.1 ст. 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 2 роки*) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Учасниками справи не заперечується, що позивач не проживав і не працював у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Разом з тим, відсутність права на застосування до позивача початкової величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 2 роки) не може позбавляти особи самого права на зниження пенсійного віку, встановленого п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, - 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Оскільки позивач з моменту аварії і до 31.12.2014 прожив в зоні посиленого радіологічного контролю понад 24 роки, то навіть без застосування до позивача початкової величина зниження пенсійного віку в 2 роки, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на час звернення до відповідача (07.05.2021) набув право на призначенням йому пенсії за віком з врахуванням п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII (зниження пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років).

Таким чином, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, досяг відповідного віку та має право на користування пільгами, зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оформлене листом від 28.05.2021 №1900-0215-8/16044 про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку не відповідає передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено ч.3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З правового аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що суд наділений дискреційними повноваженнями зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити конкретні дії з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Відтак, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня звернення - 07.05.2021.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших судових матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладену в листі від 28.05.2021 № 1900-0215-8/16044.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07 травня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001; ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.