Справа № 308/8424/21
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8424/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 26.06.2021 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи разом з членами своєї сім`ї в транспортному засобі «Фольксваген Джетта», номерний знак НОМЕР_1 , на пл. Шандора Петефі, вони вирушили до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Під час руху він помітив, що за ним почав слідувати автомобіль патрульної поліції «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_2 . Зазначений екіпаж патрульної поліції переслідував його з пл. Шандора Петефі до вул. Концівська в с. Розівка. У подальшому, зазначеним екіпажем поліції, без увімкнення проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, без жодних порушень ним вимог ПДР, було перекрито йому смуги руху проїжджої частини та він був змушений зупинитися. Його автомобіль було зупинено інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Кирликом І.М. Ураховуючи, що його безпідставно зупинено, він попросив зазначеного працівника надати інформації про причину зупинки його транспортного засобу, який йому повідомив про те, що його автомобіль знаходиться в орієнтуванні. На вимогу надати інформацію, хто саме дав орієнтування на його автомобіль, останній йому відмовився надати таку інформацію. Таким чином, в порушення вимог чинного законодавства інспекторами патрульної поліції було заблоковано рух транспортного засобу без законних на те підстав, чим обмежено його пересування, членів його сім`ї та транспортного засобу. Після цього, про незаконні дії зазначеного працівника патрульної поліції, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, ним про вказану ситуацію о 20 год. 21 хв. повідомлено на лінію 102 та він очікував на прибуття СОГ. На місце події прибув працівник управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області ДВБ НП України, якому він повідомив про протиправні дії працівника патрульної поліції Кирлика І.М . За вказаним фактом 26.06.2021 року до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУНП в області внесено відомості за № 1160, у тому числі за вказаними фактами розпочато службове розслідування. Зазначена ситуація тривала близько 1 год. 30 хв., ураховуючи, що він жодних порушень ПДР не вчинив, працівник патрульної поліції Кирлик І.М. з метою укриття своїх незаконних дій склав на нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 118830 за порушення п. 31.4.7 ПДР та застосував до нього адміністративне стягнення за ст.125 КУпАП у виді попередження про те, що у нього тріснуло лобове скло о 20 год. 30 хв. в м. Ужгород по вул. Минайській, 16.

Позивач зазначає, що в м. Ужгород по вул. Минайській, 16, його ніхто з працівників поліції не зупиняв, тим більше, о 20 год. 21 хв., він перебував в с. Розівка по вул. Концівська, біля будинку 26, де був незаконно зупинений зазначеним працівником поліції, що у тому числі підтверджується повідомленням на лінію 102 про зазначений факт, а також тим, що у подальшому на місці події перебував працівник внутрішньої безпеки. Крім того, постанова складена о 21 год. 00 хв., в с. Концово, Ужгородського району, у той же час в зазначеному населеному пункті він не перебував взагалі, оскільки його незаконно зупинили в с. Розівка по вул. Концівській біля будинку 26. Таким чином, як вказує позивач, інспектор взводу № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Кирлик І.М. вніс до постанови серія БАА № 118830 завідомо неправдиві відомості.

Позивач наголошує, що як вбачається з постанови серія БАА № 118830 його дії кваліфіковано за ст. 125 КУпАП, а саме: інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу. Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу, наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання». Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Крім того, позивач зауважує, що у постанові серія БАА № 118830 зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення - м. Ужгород, вул. Минайська, 16, о 20 год. 30 хв., а постанова складена о 21 год. 00 хв., в с. Концово, Ужгородського району. Водночас, звертає увагу, що він жодних порушень ПДР в м. Ужгород по вул. Минайській, 16, не вчиняв, оскільки за вказаною адресою його ніхто з працівників патрульної поліції не зупиняв, тим більше о 20 год. 21 хв., він перебував в с. Розівка по вул. Концівська, біля будинку 26, де був незаконно зупинений працівником патрульної поліції Кирликом І.М., що підтверджується повідомленням налінію 102 про зазначений факт, а також тим, що на місці події перебував працівник внутрішньої безпеки та матеріалами ЄО № 1160 від 26.06.2021 року. Постанова складена о 21 год. 00 хв., в с. Концово, Ужгородського району, однак в зазначеному населеному пункті він не перебував взагалі, оскільки його незаконно зупинили в с. Розівка по вул. Концівській, біля будинку 26. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що постанова серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому є незаконною.

Разом з тим, позивач вказує, що положеннями п. 31.4.7 ПДР визначений перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством. В зазначеному переліку відсутня така підстава, як тріщина на вітровому склі КТЗ в зоні роботи склоочисників. Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, п. 31.4.7 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ст. 125 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою. Таким чином, як зазначає позивач, суть адміністративного правопорушення, зазначена в оскаржуваній постанові, не відповідає об`єктивній стороні правопорушення.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що постанова серія БАА № 118830 від 26.06.2021 року по справі про адміністративне правопорушення відносно нього є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного, позивач просить суд скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Кирлика І.М. серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 125 КУпАП у виді попередження, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.09.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позов, копію якого та доданих до нього документів надіслано позивачеві, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві представник відповідача зазначає, що 26.06.2021 року екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгороді по вул. Минайська помітив автомобіль «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , який порушив ПДР, а саме технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху в частині наявності тріщини лобового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст. 125 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення зупинити вказаний автомобіль. Увімкнувши проблискові маячки червоного кольору транспортний засіб було зупинено по вул. Концівська в с. Розівка Ужгородського району. Водієм зазначеного автомобіля виявився ОСОБА_1 . Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 31.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 125 КУпАП, було прийнято рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (підтверджується особистим підписом позивача). Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за ст. 125 КУпАП та наклав стягнення у вигляді попередження, відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Представник відповідача вказує, що позивач мотивує свої вимоги тим, що транспортний засіб із тріснутим лобовим склом дозволяється експлуатувати, оскільки в ПДР відсутня така несправність як тріщина та сколи на лобовому склі. Представник відповідача звертає увагу, що експлуатація транспортних засобів забороняється за наявності технічних несправностей, передбачених п. 31.2-31.7 ПДР (а відповідальність за дане правопорушення передбачена за ст. 121 КУпАП), при цьому на позивача накладено стягнення у відповідності до санкції ст. 125 КУпАП - за порушення вимог п. 31.1 ПДР, вимог ДСТУ 3649:2010. Посилаючись на положення п. 31.1. ПДР, ст. 23 Закону України «Про стандартизацію», ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», представник відповідача зауважує, що з аналізу наведених норм слідує, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам національних стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, за якими, зокрема, не допускається наявність на вітровому склі в зоні роботи склоочисників тріщин чи сколів завдовжки більш як 50 мм, оскільки такі погіршують його прозорість.

Разом з тим, як зазначає представник відповідача, інспектором при оформленні постанови дійсно було допущено помилки, в частині невірного зазначення адреси складення постанови та пункту ПДР, які усунуто рапортом поліцейського. Даний рапорт згідно з резолюцією начальника було долучено до матеріалів справи та є її частиною. В своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на порушення процедури притягнення його до відповідальності (в тому числі через невірне зазначення місця розгляду справи). Вважає, що порушень, які б могли бути підставою для скасування постанови під час розгляду справи, допущено не було. Окремо звертає увагу на постанову Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17. Щодо неможливості закриття справи на підставі ст. 247 КУпАП наголошує, що закриття провадження у адміністративній справі може мати місце лише з підстав, визначених КАС України. Виключне право виносити одну із постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, належить органам Національної поліції та відноситься до дискреційних повноважень останніх.

За твердженням представника відповідача, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах справи документами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кирлик І.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження за те, що як зазначено у тексті постанови, він, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Джетта», номерний знак НОМЕР_1 , 26.06.2021 року, о 20.39 год., в м. Ужгород, вул. Минайська, 16, була виявлена тріщина лобового скла в межах склоочисників, чим порушено п. 31.4.7 ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 80-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Із тексту оскаржуваної постанови вбачається, що часом і місцем вчинення правопорушення є 20.39 год., в м. Ужгород, вул. Минайська, 16, а часом і місцем розгляду справи - 21.00 год., в с. Концово, вул. Концівська, 13, Ужгородський район.

Відповідно до рапорту інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Кирлик І., що під час несення служби 26.06.2021 року, близько 21.00 год., перебуваючи в екіпажі «Олімп - 302» Кирлик І.М. /Керецман С.С. було винесено постанову на ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Фольксваген Джетта», номерний знак НОМЕР_1 , з тріщиною на лобовому склі серії БАА № 18836 за ст. 125 КУпАП. Інспектора повідомив, що у даній постанові вказаний не вірний п. 31.4.7 ПДР. Просить вважати вірним п. 31.1 ПДР. Також місце складення в постанові зазначено с. Концово, вул. Концівська, оскільки так вказав GPS. Вірною просить вважати адресу: с. Розівка, вул. Концівська.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У п. 1.3.1 Вимог, затвердженим наказом № 710, передбачено, що національним стандартом, зокрема, є ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010, цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010, передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, ДСТУ 3649:2010, передбачає вимоги до елементів конструкції автотранспортного засобу, що знаходиться в експлуатації, відповідно до яких, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Випадки, коли експлуатація транспортних засобів заборонена, встановлені пунктами 31.2. - 31.7 Правил дорожнього руху.

Серед інших забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду, а також у разі встановлення на склі додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість (підпункти «а», «в» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху).

Інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження (ст. 125 КУпАП)

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства, поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Разом з тим, доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідачем не надано.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

При цьому оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази, що додаються до неї, на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 21.01.1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушень, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги, що в рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04,§ 58, ЄСПЛ ,від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходиться з приписів ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кирлик Івана Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 118830 від 26.06.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду - 06 грудня 2021 року.

Головуюча А.І. Сарай