Справа № 600/1610/21-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1610/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 грудня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Ясиновського Р.М.

представника відповідача: Войцишеної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Чернівецької обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 12 березня 2021 року №189-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чернівецької місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 18 березня 2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №161 від 13 січня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації", яким визначено, що прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Чернівецької окружної прокуратури, яка входить до складу юридичної особи Чернівецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02910120) або рівнозначній посаді в органах прокуратури з 19 березня 2021 року;

- стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 березня 2021 року по дату винесення судового рішення та фактичного поновлення на роботі;

- стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 9500 гривень;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам, що наявні в матеріалах справи, а тому порушив норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з травня 2013 року призначений на посаду стажиста та починаю з вказаної дати працював в органах прокуратури Чернівецької області.

На підставі наказу №338-к від 23.05.2014 року позивача призначено на посаду прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці з 23.05.2014 року.

На підставі висновку службового розслідування прокуратурою Чернівецької області 23.04.2015 року видано наказ №325к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці, юриста 3 класу ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та з органів прокуратури Чернівецької області за порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, згідно з пунктом 2 та пунктом 6 частини 2 статті 46-2 Закону України "Про прокуратуру".

Наказом прокурора Чернівецької області від 14.03.2017 року №92-к, з урахуванням змін внесених наказом №109-к від 17.03.2017 року, на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 року по справі №824/505/16-а скасовано наказ прокурора Чернівецької області від 23.04.2015 року №325к та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці Чернівецької області з 23.04.2015 року.

14.03.2017 року ОСОБА_1 , попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв`язку із реорганізацією органу прокуратури.

Листом від 14.03.2017 року №-349вих.-17 ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади, яку він займає та з метою подальшого працевлаштування запропоновано вакантні посади згідно з переліком.

Наказом прокурора Чернівецької області від 06.06.2017 року №275-к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Чернівецької місцевої прокуратури, звільнивши з посади прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці.

Позивачем 07.10.2019 року подано заяву на переведення його на посаду прокурора в окружній прокуратурі, у зв`язку з чим його було допущено до проходження атестації.

Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивач успішно склав іспити у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

13.01.2021 року на засіданні четвертої кадрової комісії обласних прокуратур за результатом проведеної співбесіди (третього етапу атестації) щодо відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, таємного обговорення та голосування, комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 .

Підставами для висновку про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації стали висновки комісії про його невідповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, які висуваються до посади прокурора в Україні, що на думку комісії, вбачається з нижченаведеного.

Так, кадровою комісією під час проведення співбесіди з прокурором ОСОБА_1 вивчено матеріали особової справи, матеріали, зібрані робочою групою Кадрової комісії, службових розслідувань, обговорено стан здійснення процесуального керівництва, в т.ч. за скаргами учасників кримінального процесу.

За результатами співбесіди Кадровою комісією встановлено, що на підставі розпоряджень прокурора Чернівецької області, комісією прокуратури області проведено службове розслідування за дорученням Генеральної прокуратури України, за результатами якого складено відповідний висновок. Службовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2014 року до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 10.06.2014 року інша особа шахрайським шляхом на підставі доручення переоформила на себе автомобіль марки "Dodge Sprinter", чим заявнику завдано матеріальну шкоду на суму 172 000 грн.

24.06.2014 року слідчим СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області внесено відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888, а 23.07.2014 року на підставі ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.07.2014 року про тимчасовий доступ до речей та документів вилучено вищевказаний транспортний засіб, 24.07.2014 року його визнано речовим доказом та поміщено на спеціальний майданчик ДП МВС України "Інформ-Ресурс".

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснював, в тому числі, прокурор прокуратури Першотравневого району м. Чернівці ОСОБА_1

23.01.2015 року за результатами проведеного розслідування слідчим СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000888 на підставі п.2 ч.1 cт.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. На підставі зазначеної постанови слідчого про закриття кримінального провадження автомобіль марки "Dodge Sprinter" 24.07.2014 року повернуто іншій особі, а не громадянину ОСОБА_2 .

На підставі висновку службового розслідування, прокуратурою Чернівецької області 23.04.2015 року видано наказ № 325к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та з органів прокуратури Чернівецької області за порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, згідно з пунктами 2, 6 ч. 2 cт.46-2 Закону України "Про прокуратуру".

ОСОБА_1 , не погодившись із звільненням, оскаржив зазначений вище наказ в судовому порядку. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року у справі №826/505/16-а в задоволенні його позову відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного від 19.01.2017 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року скасовано, адміністративний позов задоволено частково. Наказ прокурора Чернівецької області №325к від 23.04.2015 року визнано протиправним та скасовано в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та з органів прокуратури Чернівецької області, поновлено на посаді прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці з 23.04.2015 року.

На підставі викладених вище обставин, Кадровою комісією у рішенні про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 зазначено, що незважаючи на поновлення прокурора на посаді, адміністративними судами у ході судових розглядів було встановлено, що будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні, зареєстрованому за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вступив у протиправні позаслужбові стосунки корисливого характеру з останнім. Зокрема, неодноразово зустрічався з ним в робочий та позаробочий час, в тому числі у розважальних закладах, поза межами здійснення процесуального керівництва, обговорював з останнім як безпосередньо, так і по телефону, можливі шляхи вирішення питання про подальшу долю речового доказу у кримінальному провадженні, взамін на допомогу у вирішенні питання про повернення речового доказу безкоштовно, ремонтував у останнього автомобіль, яким користувався.

Наведене підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах службового розслідування поясненнями ОСОБА_2 , стенограмами аудіорозмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , допитом в якості свідка під час судового розгляду ОСОБА_2 .

Крім того, судами зазначено, що висновком службового розслідування стосовно позивача встановлено факт невжиття ним, як прокурором прокуратури Першотравневого району м. Чернівці при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №20000888 заходів щодо забезпечення швидкого, всебічного повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження, шляхом невідкладного скасування незаконної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, що фактично є порушенням норм, необхідних для урахування прокурором при вчиненні своїх повноважень.

При цьому, з матеріалів адміністративних справ вбачається, що в кримінальному провадженні №0000888 рішення про долю речових доказів у справі прийнято слідчим СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області з порушенням вимог ч.9 ст.100 КПК України. Зокрема, слідчий самостійно вирішуючи питання про речові докази, вийшов за межі наданих процесуальним законом повноважень, а процесуальний керівник ОСОБА_1 не вжив своєчасних заходів щодо ініціювання перед судом клопотання про вирішення подальшої долі транспортного засобу та погодив незаконну постанову слідчого.

На думку Кадрової комісії, така поведінка прокурора ОСОБА_1 як працівника прокуратури суперечить загальним принципам, встановленим для останніх. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які відповідно до своїх службових обов`язків, повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Крім того, 09.10.2017 року на прокурора ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за несвоєчасне оновлення інформації про зміни майнового стану.

Також прокурор ОСОБА_1 невірно відповів на третє питання при вирішенні практичного завдання № 19, а саме: "Чи може суд посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом як на доказ у вироку?" ОСОБА_1 надано відповідь, що "суд не може посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом, як на доказ у вироку". Правильною є відповідь: "суд може посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом лише в частині, яка не стосуються показань підозрюваного обвинуваченого".

На перше питання прокурором надано стислі формулювання без належного обґрунтування, зокрема зазначено, що "позиція прокурора не узгоджується з правилами КПК", натомість прокурором не конкретизовано з якими саме, і чому прокурор так вважає. Відповіді прокурора по тематиці практичного завдання не містять належного рівня і обсягу мотивування. Враховуючи викладене, прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Столяром О.О. під час проведення атестації продемонстровано відсутність володіння практичними уміннями та навичками.

Як вказано у оскаржуваному рішенні Кадрової комісії, остання, на підставі зазначених вище обставини, дійшла висновку, що прокурор ОСОБА_1 не відповідає вимогам професійної компетентності, професійної етики прокурора та доброчесності, які висуваються до посади прокурора в Україні. У зв`язку з викладеним Кадрова комісія дійшла висновку, що прокурор Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

На підставі рішення №161 Четвертої кадрової комісії від 13.01.2021 року про неуспішне проходження прокурором атестації ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Чернівецької місцевої прокуратури та органів прокуратури на підставі п.9. ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" з 18.03.2021 року.

Вважаючи його звільнення незаконним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі також - Закон № 1697-VII) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

У відповідності до пункту 11 Порядку №221, особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Згідно п. 7 Порядку №221, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку № 221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

В силу приписів пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

З моменту ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестацій, у керівника прокуратури виникає обов`язок, звільнити прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

З оскаржуваного рішення четвертої кадрової комісії від 13.01.2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" вбачається, що комісія дійшла висновку, про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення Кадрової комісії прийнято, зокрема, за результатом дослідження інформації, що міститься в особовій справі позивача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, встановлення обставин в ході службового розслідування щодо позивача та результати вирішення позивачем практичного завдання, що є наступним етапом співбесіди які на думку комісії, свідчать про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, які ставляться до посади прокурора в Україні.

Надаючи оцінку підставам для висновку про неуспішне проходження позивачем атестації колегія суддів виходить з наступного.

Стосовно посилання відповідача як на одну з підстав для прийняття рішення - притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади прокурора та з органів прокуратури у зв`язку з порушенням Присяги працівника прокуратури, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржував наказ про звільнення в судовому порядку. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року у справі №824/505/16-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, - відмовлено повністю.

В подальшому постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року у справі №824/505/16-а скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Чернівецької області №325к від 23.04.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та з органів прокуратури Чернівецької області та поновлено останнього на посаді прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці з 23.04.2015 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що Кадрова комісія безпідставно прийняла як одну з підстав прийняття свого рішення - притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади прокурора та з органів прокуратури, оскільки зазначеним обставинам надано оцінку рішеннями суду, які в подальшому були скасовані та на момент прийняття рішення атестаційної комісії не могли братися до уваги.

Стосовно посилання відповідача як на одну з підстав - встановлення обставин в ході службового розслідування щодо позивача, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так рішення атестаційної комісії ґрунтується, окрім іншого, на підставі висновків службового розслідування, проведеного у 2017 році, за результатами якого на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за несвоєчасне оновлення інформації про зміни майнового стану.

Встановлено, що 27.09.2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, керуючись вимогами статей 43, 47-50, 77 Закону №1697-VII прийняла рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів позивач звернувся до Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з позовом про скасування накладеного дисциплінарного стягнення.

Рішенням Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.09.2017 року № 150дп-17 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає обставини, зазначені у рішенні кадрової комісії що ґрунтуються на матеріалах зазначених службових розслідувань необґрунтованими, та вважає, що комісією безпідставно проігноровано рішення Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.03.2018 року, яким спростовано всі обставини, та скасовано вищевказану догану.

Такими чином, притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, фактичні обставини якого викладені у висновку службового розслідування не могли також братися до уваги при прийнятті рішення "Про неуспішне проходження прокурором атестації".

Крім того, з оскаржуваного рішення комісії слідує, що однією з підстав його прийняття було врахування результатів вирішення позивачем практичного завдання, що є наступним етапом співбесіди.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню Комісії в цій частині вказує на наступне.

Відповідачі не заперечували, що позивач успішно склав іспити у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Відповідач вказує, що при виконанні практичного завдання №19 позивач невірно відповів на третє питання, а саме: "Чи може суд посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом як на доказ у вироку?" позивачем надано відповідь, що "суд не може посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом, як на доказ у вироку". Натомість, правильною є відповідь: "суд може посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом лише в частині, яка не стосуються показань підозрюваного обвинуваченого". На перше питання прокурором надано стислі формулювання без належного обґрунтування, зокрема зазначено, що "позиція прокурора не узгоджується з правилами КПК", натомість прокурором не конкретизовано з якими саме, і чому прокурор так вважає. Відповіді прокурора по тематиці практичного завдання не містять належного рівня і обсягу мотивування. Враховуючи викладене, прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Столяром О.О. під час проведення атестації продемонстровано відсутність володіння практичними уміннями та навичками.

Стосовно виконання позивачем практичного завдання №19 на третє питання, а саме: "Чи може суд посилатись у такій ситуації на протокол слідчого експерименту з відеозаписом як на доказ у вироку?", колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання обґрунтування доказів у справі та їх прийняття як за належні є повноваженнями безпосередньо суду, який їх досліджує, тому суд критично оцінює категоричне твердження відповідача щодо відсутності володіння позивачем практичними уміннями та навичками.

Разом з тим, незгода окремих членів комісії з розв`язанням окремих пунктів практичного завдання не може свідчити про невідповідність прокурора вимогам професійної компетенції в частині рівня знань та практичного застосування законодавства. Сумніви щодо достовірності результатів іспиту чи наявності інших недоліків рівня знань у позивача мали б бути належним чином обґрунтовані.

Отже, саме на кадрову комісію покладається обов`язок довести, що рівень володіння практичними уміннями та навичками позивача є настільки низьким і непрофесійним, що дає підстави вважати його професійно некомпетентним прокурором.

Крім того, надаючи оцінку виконаному практичному завданню відповідач вживає формулювання "не відповів на третє питання при вирішенні практичного завдання №19".

Так, висновки комісії про професійну компетентність позивача у зв`язку з виконанням практичного завдання ґрунтуються лише на сумнівах та суб`єктивному сприйнятті окремими членами комісії наданих позивачем відповідей з точки зору їх правильності та повноти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наведені Кадровою комісією у спірному рішенні підстави невідповідності позивача вимогам доброчесності та професійної етики, свідчать про дотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого рішення за результатами атестації, виконання яких є запорукою доведення до прокурора, який проходить атестаційну процедуру, правомірності прийнятого щодо нього рішення та передбачуваності наслідків його прийняття.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Четвертої кадрової комісії ґрунтується виключно на припущеннях та сумнівах щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності., відповідно, суд вважає вказане рішення необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.

Враховуючи те, рішення комісії не протиправним, наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 12.03.2021 року №189-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чернівецької місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 18.03.2021 року також підлягає скасуванню.

Оскільки наказ про звільнення позивача з посади та органів прокуратури, а також рішення кадрової комісії є протиправними та підлягають скасуванню, порушені права позивача, враховуючи вимоги частини 2 статті 40 та частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, підлягають відновленню шляхом поновлення на посаді прокурора Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області, з дати незаконного звільнення 19.03.2021 року.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з абзацом 5 пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.02.2019 (справа №826/6583/14), від 20.03.2019 (справа №201/12340/16), від 05.08.2020 (справа №817/893/17), від 05.08.2020 (справа №2а-3526/10/1570), від 04.06.2020 (справа №821/114/18).

Крім того, ч.2 ст.235 КЗпП України встановлено, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.06.2018 року (справа № 826/808/16).

Судом першої інстанції при розрахунку сум, що підлягають стягненню на користь позивача, використано довідку Чернівецької обласної прокуратури Чернівецької області від 18.03.2021 року №21-70вих-21, згідно якої середньоденна заробітна плата останнього на момент звільнення складає 1052,02 грн.

Окрім того, судом першої інстанції визначено, що тривалість вимушеного прогулу до дня постановлення рішення у справі за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 становить 256 днів.

Отже, з огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, згідно розрахунку здійсненого судом, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 269 316, 07 грн.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів вказує на таке.

Так, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі №814/698/16.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №05/04-2021 від 04.04.2021 року з адвокатом Ясиновським Р.М.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 9500 грн є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та мають документальне підтвердження, а відтак, зазначена вимога позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур №161 від 13 січня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації", яким визначено, що прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію за результатами проходження співбесіди.

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернівецької обласної прокуратури від 12 березня 2021 року №189-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чернівецької місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 18 березня 2021 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області з 19 березня 2021 року.

Стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 березня 2021 року по дату винесення судового рішення та фактичного поновлення на роботі в розмірі 269 316,07 грн (двісті шістдесят дев`ять тисяч триста шістнадцять гривень сім копійок).

Стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 9500 гривень.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 грудня 2021 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.