Справа № 282/1360/21
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1360/21
Провадження № 2-а/282/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поварчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 487382 від 24.10.2021,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області (надалі по тексту також - відповідач), в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 487382 від 24.10.2021, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - закрити. Окрім того, просив відшкодувати судовий збір у сумі 454,00 грн. та сплачений штраф в сумі 510 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.10.2021 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 26.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ) та його було зупинено поліцейським взводу 2 роти 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Мелешко Сергієм Івановичем та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 487382 від 24.10.2021.

Відповідно до вищевказаної постанови, позивача визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що водій керував транспортним засобом з напівпричепом та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) шириною більше 2.6 м., а саме - 3,9 метра без відповідного погодження національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР, п. 4 Постанови КМУ № 30. Вказаною постановою накладено на позивача стягнення у розмірі 510,00 гривень.

Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини. Висновки, які надали працівники поліції не відповідають обставинам справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

04 листопада 2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02 грудня 2021 року на адресу суду від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву відповідач зазначає, що дії працівника поліції були законними та обґрунтованими, а постанову складено відповідно до чинного законодавства України, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, але у позовній заяві міститься його прохання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області у судове засідання на розгляд справи не з`явився, але у наданому відзиві міститься прохання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24 жовтня 2021 року інспектором взводу 2 роти 1 БУПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Мелешко Сергієм Івановичем складено постанову серії БАА № 487382, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 24 жовтня 2021 року о 14 годині 38 хвилин на а/д Київ-Харків-Довжанський Н-03, 395 км., водій керував транспортним засобом з напівпричепом та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн) шириною більше 2,60 м., а саме - 3,90 м., без відповідного дозволу погодженого з органами НП, чим порушив п.п. 22.5 ПДР п. 4 постанови КМУ № 30».

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається ПДР, згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом №1395 Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015, - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому слід зазначити, що відповідно до положень закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Відповідно до п. 2.1 в) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м.

Згідно п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 30.3 з) ПДР, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Відповідно до п. 2 правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених Постановою КМУ від 18 січня 2001 р. № 30, Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно п. 4 Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У судовому засіданні судом досліджено відео з нагрудної камери поліцейського, додане до відзиву на позовну заяву. З відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач ОСОБА_1 , працівниками поліції проведено заміри його габаритів, в результаті чого встановлено, що він перевозить вантаж шириною 3,90 метри без відповідного погодження національної поліції.

З відеозапису також встановлено, що працівником поліції дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та у відповідності до законодавства в межах наданих йому повноважень прийнято відповідне рішення по справі.

Окрім цього, у судовому засіданні досліджено дозвіл № 2021-222 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні виданий Відділом безпеки дорожнього руху Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України дійсний з 01.10.2021 по 31.10.2021 на автомобіль МАН, НОМЕР_1 , причіп: ТАД, НОМЕР_2 , вантаж: техніка. Згідно даного дозволу дозволено рух транспортного засобу ширина якого не перевищує 3,49 м.

Тобто, у позивача був дозвіл на рух великогабаритним транспортним засобом ширина якого не перевищує 3,49 м., однак він керував транспортним засобом із шириною 3,90 м.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані положення ч. 2 ст. 36 КУпАП. Приймаючи оскаржувану постанову, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови з огляду на її правомірність.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 140, 247, 258, 276, 283, 293 КУпАП, ст. 9, 72, 77, 121, 132, 139, 194, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 487382 від 24.10.2021 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач