Справа № 420/135/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/135/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В. , Шляхтицького О.І.

за участю секретаря Пономарьової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №420/135/21 та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №420/135/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» (далі позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.10.2020 року №, №.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що базуються виключно на припущеннях контролюючого органу, прийняті останнім всупереч і не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки висновки податкового органу про порушення позивачем законодавства України не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини, а господарські операції Товариства з контрагентами мали реальний характер.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 31 травня 2021 року прийнято рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 30.10.2020 року, № від 30.10.2020 року.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Присуджено до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано апеляційні скарги, у яких, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувані рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДАКСС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Так, проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.12.2019 року по 31.07.2020 року в сумі 6 499 655 грн. на підставі даних регістрів бухгалтерського обліку та наданих первинних документів, податковим органом установлено завищення задекларованих ТОВ «ДАКСС» показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» всього у сумі 835 494 грн., в тому числі за грудень 2019 року в сумі 835 494 грн.

Указані порушення відбулись за рахунок не надання Товариством у повному обсязі первинних документів по взаємовідносинам із контрагентом-постачальником ТОВ «ЛІМО БІЛД».

Також скаржник зазначає, ураховуючи обсяг позовної заяви, а також те, що справу віднесено до справ незначної складності, понесені позивачем витрати у сумі 25 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а показники часу на оформлення позовної заяви, які зазначені адвокатом, є завищеними.

У відзиві на апеляційні скарги представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» спростовує доводи апеляційних скарг, вказуючи на законність ухвалених рішень та просить їх залишити без змін.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» є юридичною особою та зареєстроване 06.04.2011 року.

Основним видом діяльності Товариства за КВЕД-2010 являється будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20), а також малярні роботи та скління (43.34), покрівельні роботи (43.91), надання в оренду будівельних машин і устаткування (77.32), оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (46.73), діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (71.12).(т.1 а.с.57-69)

У штаті ТОВ «ДАКСС» станом на 2020 рік працює - 27 осіб, які виконують, відповідно до штатних розписів, адміністративні функції: директор, головний бухгалтер, бухгалтер, головний інженер, інженер ВТВ, інженер-проектувальник, економіст, менеджер з постачання, начальник дільниці. виконавець робіт, слюсар, електромонтажник, електрогазозварник, монтажник будівельний, опоряджувальний, маляр-штукатур, прибиральник службових приміщень.(т.1 а.с.74)

Товариство для провадження господарської діяльності орендує нежитлові приміщення загальною площею 115 кв.м. (складське приміщення) та 77 кв.м. (офісне приміщення), що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Онезька 5. Також позивач орендує вантажний бортовий автомобіль ГАЗ 3302 414, державний номер НОМЕР_1 . (т.1 а.с.75-81)

Позивач має Ліцензію ДАБІ від 20.02.2019 року № 9-Л, переліком видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV категорії складності та змінами (доповненнями) до переліку робіт провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV, V категорії складності (клас наслідків СС2, СС3).(т.1 а.с.70)

На підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області від 24.09.2020 року №1807/05-08, №1808/05-08, №1809/05-08 та Наказу від 18.09.2020 року №4504, виданого на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.08.2020 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітних періодів.

За наслідками вищеозначеної перевірки складено Акт № 6/15-32-07-02/37609167 від 08.10.2020 року (далі - Акт перевірки), висновками якого установлено порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) ТОВ «ДАКСС» в результаті чого установлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 610 604 грн., у тому числі за грудень 2019 року у сумі 610 604 грн.;

- п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) ТОВ «ДАКСС» в результаті чого установлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 224 890 грн., у тому числі за липень 2020 року у сумі 224 890 грн.

На підставі вищевказаного Акту перевірки, ГУ ДПС в Одеській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 30.10.2020 року № , яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 224 890 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 30.10.2020 року № , яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 610 604 грн. - штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в результаті завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у загальному розмірі 305 302 грн.

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок установлення реальності господарських операцій платника податків з ТОВ «ЛІМО БІЛД».

Також судом попередньої інстанції вказано на те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не наведено достатніх доводів та не подано належних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання спірних господарських операцій, доводили б невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, які підтверджують недобросовісність позивача як платника податків.

Задовольняючи подану ТОВ «ДАКСС» заяву та стягуючи на його користь 25 000 грн. витрат на правову допомогу суд першої інстанції ураховував надані докази здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги, критерії обґрунтованості та співмірності понесених позивачем витрат, зважаючи на складність справи та виконаної адвокатом роботи, розмір гонорару, сплачений Товариством на користь адвоката.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених згідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, установленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України установлено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. За своєю правовою суттю господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Таким чином, основною (первинною) ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

При цьому, оцінюючи обґрунтованість заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та установити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

З огляду на матеріали справи судовою колегією з`ясовано, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало ненадання під час перевірки позивачем необхідних первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІМО БІЛД» та як наслідок невизнання податковим органом реальності господарських операцій ТОВ «ДАКСС» із зазначеним контрагентом.

Слід зазначити, що в додатку № 1 до Акту перевірки не вказано про не надання ТОВ «ДАКСС» первинних документів щодо господарських взаємовідносин із ТОВ «ЛІМО БІЛД».

Крім того, 28.02.2020 року ТОВ «ДАКСС» отримало від контролюючого органу запит за №3044/10/15-32-05-09-07 від 26.02.2020 року щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ЛІМО БІЛД» за грудень 2019 року.(т.3 а.с.171-172)

У свою чергу, ТОВ «ДАКСС» надано пояснення та копії документів завірені підписом директора та печаткою підприємства.(т.3 а.с.173-174)

Відповідні документи було надано і на запит контролюючого органу від 25.09.2020 року. При цьому, не погоджуючись з позицією податкового органу щодо відсутності та не надання документів зазначених в Акті перевірки від 08.10.2020 року, а також на підтвердження реального здійснення спірних господарських операцій та правомірності формування податкового кредиту і витрат за господарськими операціями Товариством до суду були надані:

- копії договорів, додаткових угод до договорів, графіки фінансування Замовником робіт з капітального ремонту об`єкту на 2018 2019 рік, актів приймання продукції (товарів), підсумкові відомості ресурсів, видаткових накладних, розрахунки загальновиробничих витрат до локальних кошторисів на загально будівельні роботи, акти списання матеріалів (обладнання) в будівництво, податкових накладних, квитанції про реєстрацію податкових накладних, договірна ціна на будівництво, графік виконання робіт на 2019 2020 рік, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631, платіжні доручення, банківські виписки, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувалось у повному обсязі.(т.1 а.с.87-248, т.2 а.с.1-251, т.3 а.с.1-170)

З огляду наданих документів апеляційним судом з`ясовано, що між ТОВ «ДАКСС» (Замовник) та ТОВ «ЛІМО БІЛД» (Підряднеик) укладено Договір №167/18-1 від 19.04.2019 року, згідно до умов якого одна сторона (Підрядник) зобов`язується виконати роботи за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів, устаткування і транспорту і частково Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити будівельні роботи по об`єкту: «Капітальний ремонт гуртожитку по вул. Чайковського, 40/1 у м. Миколаїв».(т.2 а.с.179-182)

Відповідно до умов вищезазначеного Договору ТОВ «ЛІМО БІЛД» виписано (оформлено) на адресу ТОВ «ДАКСС», у період, що перевіряється Акт виконаних робіт за грудень 2019 року №1 від 26.12.2019 року.(т.2 а.с.185-209)

Також на підставі вищевикладеного Акту приймання виконання будівельних робіт №1 зареєстровано відповідну податкову накладну № 15 від 26.12.2019 року на суму 2 392 637,97 грн., ПДВ 478 527,594 грн.(т.3 а.с.1)

Суми ПДВ за зазначеними податковими накладними включено ТОВ "ДАКСС" до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2019 і відповідає даним додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту» до декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

В бухгалтерському обліку господарські операції щодо взаємовідносин з ТОВ «ЛІМО БІЛД» за періоди формування від`ємного значення з ПДВ, задекларованого за грудень 2019 року, відображено проводками: Дт231 Кт631, Дт631 Кт311 (звіт по проводкам за грудень 2019 року та картка по бухгалтерському рахунку 6442).(т.2 а.с.175-177)

Згідно до платіжних доручень від 08.01.2020 року №1840 на суму 1 000 000,00 грн.; № 1841 на суму 1 000 000,00 грн., №1839 на суму 232 789,38 грн. та від 20.01.2020 року №1909 на суму 111 000,00 грн., розрахунки між суб`єктами господарювання за придбані товари (роботи, послуги) здійснювались у безготівковій формі. (т.3 а.с.139-141, 145)

Проаналізувавши такі документи на предмет їх належності та достатності апеляційним судом установлено, що надані позивачем первинні документи, копії яких долучено до матеріалів справи, дають можливість установити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування поставлених послуг, їх кількість та вартість, а також сторони господарських операцій. Наведене свідчить про те, що вказані документи у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

У свою чергу, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, які ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «ДАКСС» спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект, тощо.

При цьому судом попередньої інстанції цілком об`єктивно визнано необґрунтованим посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію (Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту ДПС, Єдиного реєстру податкових накладних, результати здійснених контрольних заходів щодо ТОВ «ЛІМО БІЛД», ТОВ «СІЄСТАБУД») як на підставу до відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Також, висновок контролюючого органу про ненадання пояснень щодо виявлених порушень та первинних документів не відповідає дійсності. Так, ТОВ «ДАКСС» на всі запити ГУ ДПС надавало пояснення, і усі запитувані первинні документи по контрагентах ТОВ «ЛІМО БІЛД», що підтверджується листами №2303/2020 від 23.03.2020 року.

В зазначених листах містяться пояснення платника податку. Із урахуванням того, що в запитах не поставлено конкретних запитань, а в основному запитано первинні документи по взаємовідносинах із конкретними, платником податків надано загальну інформацію по цих взаємовідносинах та первинні документи по всіх контрагентах, тобто виконало вимогу податкового органу щодо подання пояснень.

Аналізуючи доводи відповідача щодо відсутності у контрагентів позивача, на думку податкового органу, необхідної кількості штатних та найманих працівників, власного та/або орендованого спеціального обладнання і техніки для виконання такого роду поставок та робіт, колегія суддів ураховує:

- Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).

Так у постанові від 03.09.2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте, податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Разом з цим, на 10 сторінці Акту перевірки, податковий орган зазначив, що у відповідності до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ( форма 1-ДФ) за 3-4 квартал 2019 року у ТОВ «ЛІМО БІЛД» працювало за трудовими договорами 8 осіб.

Відтак, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів виключно на підставі аналізу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

В свою чергу, аналізу звітності недостатньо для доведення неможливості вчинення контрагентами дій, які становлять зміст оскаржуваної господарської операції. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або в іншій не забороненій законом формі у період надання послуг.

За прецедентною практикою ЄСПЛ допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість.

Окрім цього, додатково під час розгляду справи в апеляційному суді позивачем надані копії документів, а саме: наказ директора ТОВ «ДАКСС» №1904/19-2 від 19.04.2019 року, Додаткову угод до Договору генерального підряду 195/19 від 12.11.2019 року на закупівлю додаткових робіт з капітального ремонту гуртожитку, Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 18.12.2019 року до Договору генерального підряду 195/19 від 12.11.2019 року, Акт виконаних робіт за грудень 2019 року №2 від 18.12.2019 року, Графік виконаних робіт на 2019-2020 рік.

Стосовно додатково наданих документів судова колегія звертає увагу на те, що в мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 815/986/16 (№ К/9901/35533/18) зазначено:

«...принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю установлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно установити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази"

Також у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 року по справі № 814/115/16 зазначається про таке:

"У своїй касаційній скарзі Товариство зазначає, що норми статті 44 ПК України лише визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак, не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Водночас, без належного дослідження судом первинних документів, які долучено позивачем до матеріалів справи, не може бути обґрунтованою підставою для висновку про заниження платником податків грошових зобов`язань та винесення обґрунтованого та законного рішення у справі.

Принцип всебічності з`ясування обставин вимагає від суду надати правову оцінку кожному доводу, а у випадку неприйняття - навести відповідні аргументи".

Так, з метою організації виконання робіт на об`єкті, що знаходиться за адресою: вул.. Чайковського, 40/1, м. Миколаїв на якому проводився капітальний ремонт гуртожитку наказом директора ТОВ «ДАКСС» №1004/19 від 10.04.2019 року відповідальною особою за додержання правил виконання будівельно-монтажних робіт, правил охорони праці та техніки безпеки, пожежної та електробезпеки було призначено ОСОБА_1 .

Наказом директора ТОВ «ДАКСС» №1904/19-2 від 19.04.2019 року з метою організації виконання робіт на об`єкті, що знаходиться за вищевказаною адресою, було забезпечено доступ до виконання робіт наступним особам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що у своїх додаткових поясненнях представник позивача зазначив про таке. Як слідує з Акту виконаних робіт за грудень 2019 року №1 від 26.12.2019 року на загальну суму 2 871 165,56 грн., у ньому міститься посилання на Договір №167/18-1 від 19.02.2019 року, який укладений між позивачем та ТОВ «ЛІМО БІЛД». Проте, з огляду на матеріали справи, відповідні роботи були здійснені за Договором №167/18-1 від 19.04.2019 року, що підтверджується і умовами зазначеного договору стосовно ціни робіт у розмірі 2 871 165,56 грн.

Наведене вказує на те, що в Акті №1 та в подальшому в податковій накладній №15 від 26.12.2019 року в описі послуги допущену помилку із зазначенням неправильної дати такого договору.

В підтвердження дійсності помилки у зазначені дати договору №167/18-1 від 19.04.2019 року в матеріалах справи наявний витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідності до якого ТОВ «ЛІМО БІЛД» було зареєстроване 25.03.2019 року. Таким чином, укладення такого договору у лютому місяці 2019 року є неможливим.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних слідують зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно до умов Договору №167/18-1 від 19.04.2019 року ТОВ «ЛІМО БІЛД» зобов`язується виконати роботи за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів, устаткування і транспорту і частково ТОВ «ДАКСС».

У штаті ТОВ «ДАКСС» станом на 2020 рік працює - 27 осіб (директор, головний бухгалтер, бухгалтер, головний інженер, інженер ВТВ, інженер-проектувальник, економіст, менеджер з постачання, начальник дільниці. виконавець робіт, слюсар, електромонтажник, електрогазозварник, монтажник будівельний, опоряджувальний, маляр-штукатур, прибиральник службових приміщень).(т.1 а.с.74) А основним видом діяльності Товариства за КВЕД-2010 являється будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20), а також малярні роботи та скління (43.34).

Товариство для провадження господарської діяльності орендує нежитлові приміщення загальною площею 115 кв.м. (складське приміщення) та 77 кв.м. (офісне приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивач орендує вантажний бортовий автомобіль ГАЗ 3302 414, державний номер НОМЕР_1 . (т.1 а.с.75-81)

У зв`язку з викладеним колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено факт реальності господарських операцій з ТОВ «ЛІМО БІЛД» у період, що перевірявся, а наявні в матеріалах справи документи містять достатні дані про їх зміст, характер та учасників, тобто підтверджують факт здійснення таких операцій.

До того ж судова колегія вказує, що стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків. Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача матеріали справи не містять.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів та реально придбавати товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти, можливо, і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Тобто, лише установлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може свідчити про незаконність формування показників податкової звітності за такими операціями.

Однак у справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Отже, ураховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції позивача, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди з рішенням суду першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких судом вже надана оцінка установленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

З приводу доводів апеляційної скарги контролюючого органу на додаткове рішення окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року.

Згідно із приписами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ураховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19 зазначено, що до переліку документів, які підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

На підтвердження наявності підстав для стягнення заявленої представником позивача суми в матеріалах справи наявні:

- копія Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, додаток до Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, Акт виконаних робіт від 17.03.2021 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2270, виданого КДКА Одеської області 31.07.2012 року, оригінал ордеру серії ОД № 657264.

Відповідно до п. 5 Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують окремою угодою.

02.11.2020 року між адвокатом Цимбалом Сергієм Юрійовичем та ТОВ «ДАКСС» був укладений додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року. У пункті 1 додатку № 1 від 02.11.2020 року було визначено наступні зобов`язання Адвоката:

- Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів Клієнта при судовому оскарженні у суді першої інстанції податкових повідомлень-рішень від 30.10.2020 року за № , № ГУ ДПС в Одеській області, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, яка оформлена Актом від 08.10.2020 року за № 6/15-32-07-02/37609167.

Також, на виконання п. 5 вказаного Договору, сторони у додатку № 1 від 02.11.2020 року погодили наступний розмір гонорару адвоката:

- за надання правової допомоги, передбаченої п. 1 додатку № 1 у суді першої інстанції - 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень);

У випадку надання Клієнту правової допомоги щодо захисту інтересів Клієнта в апеляційному провадженні, розмір гонорару погоджується сторонами в окремому додатку до договору. Таким чином, сторони визначили фіксований розмір оплати гонорару адвоката. Окремо сторони у додатку № 1 погодили наступний порядок сплати гонорару адвоката:

за надання правової допомоги, передбаченої п. 1. додатку № 1 у суді першої інстанції, Клієнт сплачує суму, вказану в акті наданих послуг (виконаних робіт) за весь перелік послуг протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня винесення рішення суду першої інстанції у справі, а у випадку закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо - з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

На надання професійної правничої допомоги Позивачу, адвокатом витрачено загалом 27 год. 00 хв.

Апеляційний суд звертає увагу, що кількість часу витраченого адвокатом, на надання професійної правничої допомоги Позивачу у межах цієї судової справи не впливає на розмір адвокатського гонорару, оскільки, за домовленістю сторін гонорар було установлено у фіксованій, а не погодинній формі, що підтверджується додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року.

Відповідна правова позиція була сформована Верховним Судом у додатковій постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18:

«адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фінансовий розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплат адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв ...визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару розмір та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Варто зазначити, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

В той же час, апеляційним судом установлено, що по факту поданої позивачем заяви про здійснення розподілу судових витрат відповідачем не подано до суду першої інстанції клопотання про відмову у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу, із зазначенням про неспівмірність та необґрунтованість заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного та у зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги Головного управління ДПС в Одеській області і скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 05.07.2021 року немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі 440/1757/19 та від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.

Окрім цього, представником позивача до апеляційного суду подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

Так, судовою колегією з`ясовано, що з метою отримання професійної допомоги у суді апеляційної інстанції, між ТОВ «ДАКСС» та адвокатом Цимбалом Сергієм Юрійовичем було укладено Додаток №2 від 27.09.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року.

У відповідності до положень п. 5 Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують окремою угодою.

На виконання п.5 вказаного договору, сторони у Додатку №2 від 27.09.2021 року погодили наступний розмір гонорару адвоката:

- за надання правової допомоги, передбаченої п. 1 додатку № 2 у суді апеляційної інстанції - 8 000 грн. (вісім тисяч гривень);

Таким чином, сторони визначили фіксований розмір оплати гонорару адвоката. Окремо сторони у додатку № 2 погодили наступний порядок сплати гонорару адвоката:

- за надання правової допомоги, передбаченої п. 1. додатку № 2 у суді апеляційної інстанції, Клієнт сплачує суму, вказану в акті наданих послуг (виконаних робіт) за весь перелік послуг протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня винесення рішення суду першої інстанції у справі, а у випадку закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо - з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

На підтвердження наявності підстав для стягнення заявленої представником позивача суми в матеріалах справи наявні:

- копія Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, додаток до №2 Договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 року, Акт виконаних робіт в рамках Додатку№2 від 08.10.2021 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції уважає за доцільне відмітити, що відповідачем клопотання щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялось.

Апеляційний суд зазначає, що витрати ТОВ «ДАКСС» на правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Більше того, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 р. по справі №826/841/17).

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень,тому апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №420/135/21 та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №420/135/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» () витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано суддями 08.12.2021 року.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Шляхтицький О.І.