Справа № 160/16016/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп., та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1995 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплату якої з червня 2021 року було припинено (знято позивача з обліку отримувачів військової пенсії). З липня 2021 року відповідачем призначено пенсію за віком, відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього розрахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, відповідач провів перерахунок пенсії, застосувавши показник заробітної плати за 2014-2016 рік, яка складала 3764,40 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118, 80 грн. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року. Однак відповідачем було надано відповідь, що для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачена страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, немає законних підстав. Позивач не погоджується з такою відповіддю відповідача, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
11.11.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує щодо позовних вимог з наступних підстав. За статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року не менше 28 років. Позивач набув право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та реалізував його у 2021 році, після надання відповідної заяви та до цього отримував пенсію за вислугою років. При переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок іншого виду пенсії здійснюється із застосуванням показника заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи (60 календарних місяців) може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною. Оскільки позивачу вже була призначена пенсії, то перехід на пенсію за віком, рахується як перехід з одного виду пенсії на інший, а не як призначення нової пенсії. 11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148), який передбачає перерахунок раніше призначених пенсії (осучаснення пенсій) з 01.10.2017 року з використанням середньої заробітної плати за останні три роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн. При цьому, під час призначення пенсії або перерахунку перехід з одного виду пенсії на інший, після 01.01.2018 року застосовується показник заробітної плати, який застосовувався у 2017 році, тобто за останні три роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн. Відповідно до Закону №2148 позивачу було здійснено перерахунок пенсії з використанням середньої заробітної плати за останні три роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн. та розрахунком заробітної плати згідно реєстру застрахованих осіб з липня 2000 року. Таким чином, відповідач діяв у спосіб, прямо передбачений законодавством.
15.11.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не спростовано доводів позивача по суті позовних вимог. Вказує, що частиною 3 статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший вид пенсій призначений цим же Законом. Водночас, позивачу в 1995 році було призначено пенсію відповідно до Закону №2262, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тоді як за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058, 09.07.2021 року позивач звернувся вперше. Таким чином, відповідач прийняв хибне рішення та вважає, що позивачем здійснено перехід з одного виду пенсії на інший в рамках Закону №1058. Позивач звертає увагу, що ним не було виявлено бажання щоб при призначенні пенсії за віком застосовувався показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Позивач вважає, що відповідач приймаючи рішення стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 5426,60 грн. порушує його права, а відтак є підстави для скасування даного рішення та зобов`язання відповідача нарахувати пенсію відповідно до норм чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 1995 року отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
09.07.2021 року ОСОБА_1 у віці 62 років 6 місяців та 27 днів звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.
Відповідно до роздруківки щодо перерахунку пенсії на 21.07.2021 року, ОСОБА_1 призначено пенсію з 09.07.2021р. у розмірі 5004,01 грн.
Відповідно до роздруківки щодо перерахунку пенсії (індексація заробітку) на 29.07.2021 року, ОСОБА_1 призначено пенсію з 09.07.2021р. у розмірі 5324,99 грн.
30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив перерахувати пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118,80 грн. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року.
ОСОБА_1 отримував пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по 31.12.2020, згідно з наданим атестатом про зняття з обліку від 15.07.2021 №139.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З 09.07.2021 на підставі особисто наданої заяви було переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 року в розмірі 3764,40 грн. збільшеної (проіндексованої) на коефіцієнт 1,17 з 01.03.2019 згідно з постановою КМУ від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» на коефіцієнт 1,11 з 01.05.2020 відповідно до постанови КМУ від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» та на коефіцієнт 1,11 з 01.03.2021 згідно з постановою КМУ від 22.02.2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» (3764,40грн.*1,17*1,11*1,11=5426,60 грн.).
З огляду на зазначене для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки немає законних підстав.
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у розрахунку пенсії за віком застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у розмірі 9118,81 грн. позивач звернувся з цим позовом до суду.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.
Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.
Буквальний зміст наведених норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, то призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, зроблене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 (справа №211/1898/17) та 10.07.2018 (справа №520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що ч.3 ст. 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачу з 1995 року була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058 позивач звернувся у липні 2021 року вперше.
Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
Таким чином, при призначенні позивачу в липні 2021 року пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно ч.2 ст. 40 цього Закону.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону №1058 неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року, суд зазначає наступне.
За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.
Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.
До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до п.2 та 4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи наведену норму, обставини наявності протиправності відмови в проведенні перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати та виплаті пенсії, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2018-2020 роки, розмір якої становить 9118 (дев`ять тисяч сто вісімнадцять грн.) 80 коп., та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 09.07.2021 року.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
За таких обставин відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розрахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2018-2020 роки, є протиправною.
Числове визначення розміру середньої заробітної плати для розрахунку пенсії не перевіряється судом, оскільки визначення суми пенсійних виплат є повноваженнями відповідача.
Таким чином, суд, з урахуванням висновку Верховного Суду, та встановлених обставин у цій адміністративній справі, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко