Справа № 640/5268/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5268/21 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2021 у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району міста Києва до Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 та № 2 від 19.10.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2021 позов задоволено.

Головне управління ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням ДПС у місті Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва на підставі наказу № 5254 від 21.08.2020 та відповідних направлень.

Перевірка проводилась з 21.08.2020 по 28.08.2020. Термін її проведення продовжувався з 31.08.2020 по 01.09.2020 на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 28.08.2020 № 5514.

За результатами проведення перевірки, контролюючим органом складено акт № 25/26-15-02-06/36657100 від 08.09.2020, яким встановлено порушення КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва:

1. п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК), в результаті чого, встановлено заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.2017 по 08.09.2020 на суму в розмірі 7687339 грн. та донарахування податку на прибуток 1267251 грн.;

2. ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за несвоєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 2018-2019 р.р.;

3. п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, п. 168 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, п.п. «а» п. 171.1 ст. 171 ПК, в результаті чого, несвоєчасно було сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 9174,68 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, контролюючим органом прийнято та направлено КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва податкові повідомлення-рішення № 2 та № 2 від 19.11.2020.

У подальшому, 18.11.2020 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва було подано скаргу до органу вищого рівня - ДПС України. За результатами розгляду вказаної скарги, у її задоволенні було відмовлено рішенням від 18.01.2021 № 1180/6/99-00-06-01-01-06.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що перевіряючі, фактично, вийшовши за межі повноважень, наданих їм наказом на проведення перевірки позивача, проводили перевірку після завершення строку, на якій вона була призначена; включаючи до перевірки та висновків період з 01.09.2016, перевіряючі, вийшовши за межі повноважень, наданих їм наказом на проведення перевірки позивача, фактично проводили перевірку поза межами періодів, встановлених для проведення перевірки; перевірка була охоплена періодом після 01.09.2020 (останній день проведення перевірки) і аж до складання самого акту, що не узгоджується з приписами податкового законодавства та вказує на допущення не формальних порушень процедури проведення такої перевірки, а таких, що прямо впливає на її результати, а констатована актом перевірки розбіжність у сумах заниження, дійсно, свідчить про проведення перевірки без врахування всіх первинних документів та, як наслідок, прийняття необґрунтованих висновків.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Звертаючись до суду із позовом, що розглядається у даній справі позивач не заперечив виявлених спірною перевіркою порушень по суті. У свою чергу позивач наполягав на порушенні порядку проведення перевірки та оформлення її результатів.

Відповідно до частини п`ятої статі 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до пунктів 75.1, 75.1.2 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.21 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Звертаючись до суду із позовом та приймаючи оскаржуване рішення, позивач та суд першої інстанції вказували на те, що зі змісту акту перевірки, копію наказу було вручено, з направленнями на право проведення перевірки ознайомлено, а перевірку проведено з відома та у присутності керівника КП «Дирекція з управління та вслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва» ОСОБА_1 . Проте, з відомостей про КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського запону м. Києва», у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником ((виконуючий обов`язки директора) підприємства зазначений ОСОБА_3, в ОСОБА_1 є головою комісії з припинення.

Проте, визначення у акті перевірки ОСОБА_1 як керівника, а не голови комісії з припинення, жодним чином не свідчить про протиправність проведення перевірки.

Відсутність конкретного посилання у акті перевірки на пред`явлення посвідчення посадових осіб, не свідчить про те, що такі посвідчення не пред`являлись.

Відповідно до пунктів 85.2, 85.4 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відтак, платник податку, щодо якого проводиться перевірка, з моменту її початку зобов`язаний пред`явити посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок платника податку не залежить від подання йому відповідного запиту контролюючого органу.

У свою чергу, контролюючий орган вправі отримати від платника податку копії певних документів, подавши про це відповідний запит пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Позивач вказує, що 31.08.2020, тобто, у передостанній день проведення перевірки, голові ліквідаційної комісії позивача було вручено запит про надання до перевірки документів від 31.08.2020, а саме: надати первинні документи за 2017 рік та первинні документи на підставі яких сформовано рядок 3.2.4 додатку РІ до декларації з податку на прибуток за 2017 рік. 31.08.2020 первинні документи позивачем до перевірки не були надані, про що складено акт № 810/26-15-05-02-06 про не надання до перевірки документів та акт про часткове надання первинних документів № 4/26-15-07-02-06 від 01.09.2020.

Подання вказаного запиту пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки позивач вважає неправомірним.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що вказаний запит не стосувався надання копій документів, а тому застосування у даному випадку положень пункту 85.4 статті 85 ПК є безпідставним. Позивач мав обов`язок з надання таких документів, починаючи з дня початку перевірки.

Згідно пункту 82.2 статті 82 ПК тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Як зазначалося, спірна перевірка проводилась з 21.08.2020 по 28.08.2020, термін її проведення продовжувався з 31.08.2020 по 01.09.2020.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що 02.09.2020 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва надало частково первинні документи, які формують рахунок 90 Собівартість реалізації». Наведене, на переконання позивача свідчить про те, що контролюючим органом порушено строки проведення перевірки.

Проте, колегія суддів наголошує, що прийняття до уваги наданих позивачем документів 02.09.2020 пов`язане із тим, що таких документів позивач раніше не надавав. Прийняття таких документів не вплинуло на результати перевірки негативним для позивача чином, не призвело з збільшення його податкових зобов`язань, а навпаки допомогло частково підтвердити відображені ним у податковій звітності суми. Подання позивачем пов`язаних із перевіркою документів після її завершення, не може бути покладено в основу висновку про її неправомірність.

Згідно пункту 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вірно встановив суд першої інстанції, зазначено, спірна перевірка проведена на підставі наказу № 5254 від 21.08.2020 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, валютного - за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по дату завершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період.

У свою чергу, позивач, з яким погодився і суд першої інстанції, вказують про те, що акт містить висновки за період з 01.09.2016, що свідчить про те, що перевіряючі, вийшовши за межі повноважень, фактично проводили перевірку поза межами періодів, встановлених для проведення перевірки.

Проте, як вбачається з акту перевірки та на чому наполягає відповідач, відомості щодо перевірки даних, починаючи з 01.09.2016, перевірялися ним з метою підтвердження правильності формування сум податкової звітності за перевіряємий період з 01.01.2017 (зокрема щодо сум від`ємного значення, які були перенесені у поточний з попередніх періодів).

Відтак, дослідження відповідачем даних за період звітності позивача з 01.09.2016, не свідчить про проведення відповідачем перевірки за період до 01.01.2017. Наведене підтверджується також і висновками акту перевірки, які стосуються виключно періоду, починаючи з 01.01.2017. Окрім того, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішення не визначалося позивачу зобов`язань за період до 01.01.2017.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Як зазначалося, перевірка згідно наказу ГУ ДПС у м. Києві від 28.08.2020 № 5514 завершилася 01.09.2020. У свою чергу, позивач наголошує на тому, що у акті перевірки міститься висновок щодо повноти декларування за період з 01.01.2017 по 08.09.2020, що свідчить про те, що перевірка була охоплена періодом після 01.09.2020 (останній день проведення перевірки) і аж до складання самого акту, що не узгоджується з приписами податкового законодавства (86.1 статті 86 ПК).

Дійсно, висновки акта перевірки містять посилання щодо повноти декларування за період з 01.01.2017 по 08.09.2020, тобто після її завершення. У свою чергу, на переконання колегії суддів, наведені обставини можуть бути свідченням виходу відповідачем за межі перевірки виключно випадку дійсного впливу періоду з 02.09.2020 по 08.09.2020 на висновок щодо конкретних сум, які були у результаті визначені позивачу.

Проте, позивачем не вказано, а судом апеляційної інстанції не встановлено обставин того, що період з 02.09.2020 по 08.09.2020 будь-яким чином вплинув на висновки перевіряючи щодо, у тому числі щодо порушень позивачем норм податкового законодавства та визначення відповідних сум занижень податкових зобов`язань.

Не заперечуючи факту відображення у висновках перевірки періоду з 02.09.2020 по 08.09.2020, який не охоплювався такою перевіркою, колегія суддів констатує, що наведене жодним чином не вплинуло на її результати.

Згідно пункту 86.3 статті 86 ПК акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Позивач наголошує на тому, що акт перевірки підписаний не всіма перевіряючими (зокрема ОСОБА_2 ).

Проте, наведені доводи колегія суддів відхиляє, оскільки згідно правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.06.2020 у справі № 140/388/19, відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Верховний Суд у цьому рішенні вказав, що саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обовязку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.

Ненадання журналу реєстрації перевірок, відсутність конкретного посилання у акті перевірки на пред`явлення посвідчення посадових осіб, помилка в акті перевірки у даті (невірно вказаний рік) направлення однієї з посадових осіб контролюючого органну, не є обставинами, які свідчать про неправомірність її проведення чи оформлення її результатів.

Відтак, перевіривши доводи позивача та скаржника, мотиви суду першої інстанції, колегією суддів суду апеляційної інстанції не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району міста Києва до Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 08.12.2021.