Справа № 140/7654/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

09 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7654/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці Держмитслужби №UA205030/2021/000026/2 від 15.06.2021 про коригування митної вартості товару «Прокат плоский з вуглецевої сталі…», ввезення якого в Україну задекларовано ТзОВ «АРГОНІС» в митному режимі «імпорт», згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205030/2021/012942 від 11.06.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду 26 листопада 2021 року позов задоволено повністю

На адресу суду 03 грудня 2021 року за вхідним номером канцелярії №58360/21 надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №140/7654/21, яким стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати на правову допомогу в розмірі 14274 грн (п`ять тисячі гривень).

Заява обґрунтована тим, що при постановленні судового рішення судом не вирішено питання про відшкодування інших судових витрат, зокрема, щодо витрат на професійну правову допомогу у розмірі 14 274 грн.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому і розгляд питання про ухвалення додаткового рішення судом розглянуто у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що правові підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні з огляду на таке.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як визначено частинами першою, п`ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статі 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина третя статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України). Як встановлено частиною п`ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Отже, наведені вище норми передбачають можливість ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат за таких умов: до закінчення судових дебатів особа зробила про це відповідну заяву; неможливість подання доказів про понесені судові витрати до вирішення справи по суті обумовлена поважними причинами. Якщо такі умови дотримано, то у сторони є право подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У даному випадку розгляд справи відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 02.08.2021 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частинами першою-третьою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі учасник справи вправі подавати заяви по суті справи, докази чи інші клопотання, після чого суд переходить до розгляду справи по суті, досліджуючи докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Після відкриття провадження і до ухвалення судового рішення доказів про понесення витрат на правничу допомогу ТзОВ «АРГОНІС» суду подано не було.

Рішення в даній адміністративній справі прийняте судом 26.11.2021, а заява про ухвалення додаткового рішення надіслана на електронну адресу суду 03.12.2021 року та зареєстрована у в той самий робочий день 03.12.2021, тобто після ухвалення судового рішення у даній справі.

Суд звертає увагу, що представник позивача помилково стверджує, що питання про вирішення витрат на правову допомогу не було вирішено судом при розгляді справи по суті, оскільки у рішенні Волинського окружного адміністративного суду 26.11.2021 вказано, що заявлені у позовній заяві до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 14 274,00 грн. відшкодуванню з відповідача не підлягають з огляду на те, що в порушення вимог частини четвертої статті 134, частини сьомої статті 139 КАС України позивач не подав суду доказів, які підтверджують понесення зазначених витрат на правову допомогу у вказаному розмірі (не надано документів, які підтверджують оплату наданих послуг правничої допомоги та розрахунку таких витрат).

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Звертаючись 03.12.2021 із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивачем надано платіжне доручення №106 від 09.07.2021 на суму 15 000 грн.

Суд зауважує, що договір про надання правничої (правничої) допомоги датований 09.07.2021, при тому що позовна заява подана до суду 27.07.2021.

Відповідно до підпункту 3.4 пункту 3 договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.07.2021 №41/21, укладеного між адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери» та ТзОВ «АРГОНІС» (Клієнт), перша оплата правничої допомоги (винагороди) здійснюється клієнтом оплата за надані послуги здійснюється Клієнтом авансовим платежем у розмірі 15 000 грн. упродовж 3 (трьох) банківських днів з дня отримання рахунку від Виконавця.

Слід зазначити, що у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача не вказує, якими поважними причинами обумовлена неможливість подання доказів про понесені судові витрати до вирішення справи по суті як і не повідомляє чим зумовлена невідповідність суми витрат на правову допомогу, яка зазначена у заявах із сумою витрат, які представник позивача просить стягнути на користь товариства у заяві про ухвалення додаткового судового рішення (14 274 грн).

Таким чином, враховуючи те, що ні ТзОВ «АРГОНІС», ні його представник після відкриття провадження та до розгляду справи по суті не подавали суду документів, які б підтверджували понесені витрати, хоча договір про надання правничої (правничої) допомоги та рахунок №41/21-1 від 09.07.2021 були укладені більше ніж за 15 днів до того, як позовна заява подана до суду, а також те, що в рішенні Волинського окружного адміністративного суду 26.11.2021 було відмовлено у стягненні на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 14 274 грн, тобто у мотивувальній частині рішення судом вирішувалося питання про розподіл судових витрат, відтак суд вважає, що звернення представника позивача 03 грудня 2021 року із заявою про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованим, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 248, 252, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГОНІС» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк