Справа № 140/3371/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуСправа № 140/3371/21 пров. № А/857/18959/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профінтеграція» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Профінтеграція» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року (суддя Друзенко Н.В., м.Рівне, повний текст складено 30 липня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Профінтеграція» (далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Митниця) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.01.2021 №UA204120/2021/000024/2 (далі - Рішення) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.01.2021 №UA204120/2021/00108 (далі Картка відмови).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України (далі МК) та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оскаржувані Рішення та Картку відмови. Зазначає, що Митницею та судом першої інстанції безпідставно поставлено під сумнів весь поданий ТОВ пакет документів, оскільки митним органом доведено та судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач в судове засідання не надіслав свого представника про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.01.2021 ТОВ (як покупець) та компанія «Multitrade Commerz GmbH» (Німеччина) (як продавець) уклали контракт №1/01/2021 щодо постачання торгівельного та холодильного обладнання (яке раніше було в експлуатації), на умовах FCA- Chemnitz Німеччина (якщо інше не зазначено в специфікації (далі - Контракт).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного Контракту ціни на товар, що поставляється, вказується в специфікації на кожну окрему поставку; загальна вартість поставленого за цим Контрактом обладнання становить 400000 EUR.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 всі витрати, пов`язані з демонтажем, упаковкою, вантаженням товару та оформленням митних документів здійснюється за рахунок покупця, як і витрати, пов`язані з доставкою обладнання в Україну.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 вказаного контракту покупець здійснює передплату за контрактом. При цьому продавець зобов`язаний здійснити відвантаження товару протягом 30 днів з моменту передоплати. За домовленістю сторін можлива відстрочка платежу або оплата по факту поставки товару, про що зазначається в специфікації (а.с.33-34).

Як вбачається із специфікації від 22.01.2021 №2 до Контракту (далі Специфікація) сторони домовилися про поставку на умовах FCA- Chemnitz Німеччина товару (стелажів торгівельних та холодильних вітрин вживаних) загальною вагою 17590 кг (нетто), 18287 кг (брутто) на загальну суму 12170 EUR. В специфікації зазначено, що товар поставляється на протязі 2 днів з моменту підписання Специфікації, а оплата до 05.02.2021 (а.с.35).

26.01.2021 декларантом позивача було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204120/2021/007440 (далі МД), у якій заявлено до митного оформлення товар: меблі металеві вживані (№1 стелажі торгівельні, №2, 3 - холодильні вітрини). Вартість товару визначена на рівні 12170 EUR за методом визначення митної вартості 1 (за ціною договору).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: Контракт, Специфікація, декларація-рахунок (інвойс) від 22.01.2021 №2021041 (далі Інвойс), міжнародну накладну CMR №440638; договір №1 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 04.01.2021, договір №2 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 14.01.2021, заявку від 19.01.2021 №3 на транспортно-експедиційне обслуговування; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.01.2021 №ЕК-3/10; інформаційний лист від 22.01.2021, договір про надання послуг митного брокера та копію митної декларації країни-відправлення MRN від 22.01.2021 21DE03E9 (а.с.36-54, 59).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД відповідачем прийняте Рішення, відповідно до якого митну вартість товару №1: меблів металевих вживаних стелажів торгівельних визначено за резервним методом та збільшено з 12203,50 EUR до 65726,56 EUR .

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість імпортованого товару, не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано у повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МК, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року;

2) за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за МД містять розбіжності та неточності, зокрема: відповідно до CMR від 22.02.2021 №440638 перевізником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фавориттранс» (далі ТОВ-1), тоді як рахунок на оплату від 25.01.2021 №ЕК-3/10 виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Трафікгруп» (далі ТОВ-2), також в цьому рахунку зазначений договір від 14.01.2021 №2, який не надано декларантом до оформлення; відсутній рахунок на перевезення із розбивкою на транспортні та експедиційні витрати; у наданій Специфікації відсутній підпис та печатка покупця, що може свідчити про непогодження покупцем специфікації.

Вказано, що Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів , митну вартість яких раніше визнано митними органами: Товар №1 митна декларація від 07.12.2020 №UA100060/2020/347405 (далі МД-1) -РМВ становить 4,82 USD/кг».

Таким чином, у Рішення зазначено, що митну вартість товару №1 визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей, відповідно до чого числове значення митної вартості товару становить 2249590,1743 грн, або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 65726,5620 EUR (а.с.47-48).

З урахуванням цього, відповідачем винесено Картку відмови, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД (а.с.49-50).

Відповідно до цього, декларантом позивача подано до митного оформлення митну декларацію №UA204120/2021/007789, за якою товар випущено у вільний обіг під фінансову гарантію декларанта. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як « 1/6», а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з резервним методом визначення митної вартості і з самою митною вартістю (а.с.44-46).

Відповідно до статті 49 МК (в редакції, чинній нас виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно зі статтею 53 МК випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

За приписами частини третьої означеної статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком).

Частинами п`ятою, шостою статті 53 МК визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1); у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (пункт 2).

Частиною шостою статті 54 МК визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Що стосується висновків наведених в Рішенні про те, що декларантом не подано у повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МК, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, то з приводу зазначеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, як вище встановлено, що митне оформлення товару за МД здійснювалось 26.01.2021. На момент здійснення митного оформлення оплату товару ще не було здійснено, оскільки Специфікацією був передбачений строк оплати товару до 05.02.2021, а тому відмова митного органу у митному оформлені товару по визначеній декларантом вартості у зв`язку із відсутністю до поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари є безпідставною. Крім того, частинами першою-другою статті 53 МК визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Оплата вартості товару в сумі 12170 євро здійснена ТОВ 12.03.2021, що підтверджується платіжним дорученням №10JBKLL3, яке долучено апелянтом до матеріалів справи (а.с.134).

Враховуючи це, слід зазначити, що пунктом 4.2 Контракту передбачено, що за домовленістю сторін можлива відстрочка платежу або оплата по факту поставки товару продавцем, що зазначається в специфікації.

При цьому, ціна у розмірі 12170 євро була зазначена у Специфікації та Інвойсі, що подані до митного оформлення. Будь-яких зауважень щодо змісту цих документів Митницею не наведено.

Щодо того, що відповідно до CMR від 22.02.2021 №440638 перевізником є ТОВ-1, тоді як рахунок на оплату від 25.01.2021 №ЕК-3/10 виданий ТОВ-2, також в цьому рахунку зазначений договір від 14.01.2021 №2, то судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

14.01.2021 на виконання умов Контракту ТОВ уклало договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні №2, за яким ТОВ-2, як експедитор діючи від свого імені та за рахунок Замовника взяло на себе зобов`язання організувати виконання транспортно-експедиційних послуг.

Доставку придбаного товару покупцю здійснювало ТОВ-1 на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 04.01.2021 №1, укладеного між ТОВ-1, як перевізником та ТОВ-2, як експедитором (а.с.51-58).

Зазначення перевізником ТОВ-1 в CMR від 22.02.2021 №440638 обумовлено тим, що ТОВ-2, з яким позивачем було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 14.01.2021 №2 залучило до перевезення вантажу ТОВ-1 на підставі раніше укладеного договору від 04.01.2021 №1, що не заборонено умовами договору від 14.01.2021 №2 за таких обставин в рахунку на оплату від 25.01.2021 №ЕК-3/10 було правильно зазначено отримувача коштів ТОВ-2 підставою для чого був договір від 14.01.2021 №2.

Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 14.01.2021 №2 та договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 04.01.2021 №1 були надані митниці у складі пакету документів до митного оформлення, що підтверджується зазначенням про них в оскаржуваному Рішенні та Картці відмови.

Стосовно тверджень, які наведені у Рішенні про те, що відсутній рахунок на перевезення із розбивкою на транспортні та експедиційні витрати, то апеляційним судом встановлено, що у складі пакету документів Митниці було надано Довідку від 25.01.2021 №25-01/2 про транспортні витрати, згідно якої транспортні витрати на перевезення автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по маршруту Дрезден-Хемниц (Німеччина) до прикордонного переходу Рава-Руська складають 40000 грн (39500 грн послуги з перевезення м.Дрезден-Хемниц (Німеччина) до прикордонного переходу Рава-Руська; 500 грн транспортно-експедиційні послуги) (а.с.60).

Факт надання таких послуг на оплату підтверджується актом здачі-приймання робіт від 30.01.2021 №310, який не був доданий до митного оформлення так як складений 30.01.2021 (а.с.61).

Висновки Митниці про те, що у Специфікації відсутній підпис та печатка покупця спростовані судом першої інстанції, який зазначив, що вказані дані не підтверджені, оскільки Специфікація містить і підпис і печатку покупця.

Поряд із викладеним, також потрібно вказати і на те, що зміст оскаржуваного Рішення не містить відомостей про подібність товарів за поданою декларантом МД, та товарами за МД-1, вказаною відповідачем, або ж про схожість умов поставки, що не дає підстав вважати таке Рішення обґрунтованим та мотивованим.

Отже, в розрізі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що Митницею не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого ТОВ товару.

Всі сумніви Митниці та висновки суду першої інстанції спростовані наведеними вище доводами та свідчать про неповне та однобічне дослідження судом першої інстанції наявних у матеріалах справи доказів, які вказують на протиправність Рішення та Картки відмови.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ТОВ шляхом визнання протиправними та скасування Рішення та Картки відмови.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що позивачем апелянтом за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 3663,81 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.03.2021 №118, за подання апеляційної скарги судовий збір згідно платіжного доручення від 15.09.2021 №234 сплачений у сумі 6810 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Митниці в користь позивача.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Профінтеграція» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 січня 2021 року №UA204120/2021/000024/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 січня 2021 року №UA204120/2021/00108.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профінтеграція» () 10473 (десять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 81 (вісімдесят одну) копійку сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець

Повне судове рішення складено 9 грудня 2021 року.