Справа № 140/7450/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7450/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Національної поліції України (далі відповідач, НП України), та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28 жовтня 2021 року, просить стягнути матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі 24 422,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 19 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку та за допомогою системи електронних звернень, на офіційному сайті НПУ надіслав заяву на ім`я Голови НПУ про надання матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових умов життя, відповідно до пункту 2 статті 54 Закону України Про державну службу. Однак заява про надання матеріальної допомоги безпідставно не була розглянута, тому позивач звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21 визнано протиправною бездіяльність НП України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя; зобов`язано НП України розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідь на запит на отримання публічної інформації від 13 червня 2021 року щодо причин не виконання рішення суду, 23 червня 2021 року позивач отримав лист НП України від 22 червня 2021 року №3158/31/01-2021 та лист від 18 червня 2021 року №3134/31/01-2021, в якому зазначено, що позивачу відмовлено в наданні матеріальної допомоги виходячи з поточних результатів виконавчої та трудової дисципліни.

23 червня 2021 року позивач звернувся зі скаргою до Голови НП України, у якій висловив незгоду з рішенням про відмову у наданні матеріальної допомоги.

Згідно наданих відповідей на запити позивача, слідує, що в наданні матеріальної допомоги відмовлено, виходячи з поточних результатів його виконавської та трудової дисципліни, а саме: у зв`язку з накладенням дисциплінарних стягнень (накази НП України«Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17 лютого 2021 року №201 та від 26 березня 2021 року №433).

Позивач вважає, що йому відмовлено в наданні матеріальної допомоги з огляду на упередженість керівництва НП України щодо нього, а відмова в наданні матеріальної допомоги безпідставна.

Вказує, що виплата матеріальної допомоги є правом керівника та обмежена лише обсягами фінансування.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21, проведено розгляд заяви позивача від 19 жовтня 2020 року та на підставі доповідної записки керівництва ДУМ НПУ від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 Головою Національної поліції України, як керівником державної служби в центральному органі управління НПУ прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, шляхом проставлення відповідної резолюції та підпису.

Як вбачається із доповідної записки від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 підставою відмови наданню ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є факт ігнорування останнім вимог трудового законодавства, виконавської дисципліни, дотримання норм етикету державного службовця.

Про розгляд заяви від 19 жовтня 2020 року та прийняте рішення про відмову у наданні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з обґрунтуванням відмови позивача повідомлено листом ДУМ НПУ від 18 червня 2021 року №3134/31/01-2021.

Вказує, що надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом керівника відповідного органу, а не його обов`язком, яке може бути реалізоване в межах затвердженого фонду оплати праці, або не реалізоване взагалі.

Тобто Голова НПУ будучи наділеним сукупністю прав та обов`язків, що надають йому можливість на власний розсуд приймати рішення, має дискреційні повноваження, щодо можливого надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Звертає увагу, що у 2020 році за рішенням керівництва НПУ матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань була виплачена 1870 співробітникам центрального органу управління поліції, при цьому загальна кількість співробітників центрального органу управління поліції становить близько 2 200 осіб.

Представник відповідача також не погоджується із розрахунком позивача щодо суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та посилається на те, що розрахунок такої виплати у даному випадку необхідно здійснювати із отриманим позивачем середньомісячним розміром заробітної плати за серпень та вересень 2020 року, що передує місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, що складає 16594,77 грн.

З наведених підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

В заяві про уточнення позовних вимог від 28 жовтня 2021 року позивач вказує, що середньомісячна заробітна плата, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи (серпень вересень 2020 року) складає 22 422,05 грн., а тому просить стягнути з НП України на його користь матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у вказаному розмірі.

У відповіді на відзив позивач з доводами відзиву не погодився та підтримав власну правову позицію, наведу в позовній заяві.

Інші заяви по суті справи від сторін на адресу суду не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Наказом голови Національної поліції України від 25 квітня 2018 року №359 о/с позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав НПУ з 25 квітня 2020 року.

Наказом голови НПУ від 11 лютого 2020 року №170 о/с ОСОБА_1 , державного службовця 8 рангу, головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) звільнено зі служби в поліції, відповідно до пункту першого частини першої статті 87 Закону України Про державну службу (скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державних службовців).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі №140/4379/20, яке набрало законної сили 01 грудня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ НПУ від 11 лютого 2020 року №170 о/с По особовому складу про звільнення ОСОБА_2 та поновлено на посаді головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини НПУ з 12 лютого 2020 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 140/4379/20, наказом НПУ від 22 вересня 2020 року №1058о/с позивача поновлено на відповідній посаді.

ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку та за допомогою системи електронних звернень на офіційному сайті НПУ надіслав на ім`я Голови НПУ заяву про надання матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових умов життя, у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт (заміна вікон) у квартирі, де останній проживає відповідно до пункту 2 статті 54 Закону України Про державну службу.

Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ листом від 20 січня 2021 року №27зі/29/5/02-2021 повідомив позивача, що рішення про надання такої допомоги приймається керівником державної служби та враховуючи, що будь які рішення щодо поданої заяви відсутні, вона була повернута.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до НП України про стягнення коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НП України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя; зобов`язано НП України розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21, проведено розгляд заяви позивача від 19 жовтня 2020 року та на підставі доповідної записки керівництва ДУМ НПУ від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 Головою Національної поліції України, як керівником державної служби в центральному органі управління НПУ прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Як вбачається із доповідної записки від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 підставою відмови наданню ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є факт ігнорування останнім вимог трудового законодавства, виконавської дисципліни, дотримання норм етикету державного службовця.

Про розгляд заяви від 19 жовтня 2020 року та прийняте рішення про відмову у наданні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з обґрунтуванням відмови позивача повідомлено листом ДУМ НПУ від 18 червня 2021 року №3134/31/01-2021.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Статтею 50 Закону №889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини другої статті 54 Законом № 889-VIII державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір визначено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року №500 (далі - Порядок № 500).

Згідно із пунктом 2 Порядку №500, державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Нормами пункту 3 Порядку № 500 визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.

З аналізу вищезазначених норм убачається, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника, за наявності коштів на цю мету. Наявність чи відсутність обставин для надання такої допомоги є оціночним поняттям, а тому подання заяви не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань може надаватися тому державному службовцю, який дійсно має обґрунтовану підставу для її отримання та не може власноруч подолати обставини, що виникли не з його вини. Державні службовці мають право отримувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, при цьому вказуючи будь-яку підставу, яку вони на власний розсуд віднесли до соціально-побутової.

На підставі вказаного, суд зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі обґрунтованої заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку та за допомогою системи електронних звернень на офіційному сайті НПУ надіслав на ім`я Голови НПУ заяву про надання матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових умов життя, у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт (заміна вікон) у квартирі, де останній проживає відповідно до пункту 2 статті 54 Закону України Про державну службу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до НП України про стягнення коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НП України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя; зобов`язано НП України розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов життя, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року в справі №140/1700/21, проведено розгляд заяви позивача від 19 жовтня 2020 року та на підставі доповідної записки керівництва ДУМ НПУ від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 Головою Національної поліції України, як керівником державної служби в центральному органі управління НПУ прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Як вбачається із доповідної записки від 15 червня 2021 року №3032/31/01-2021 підставою відмови наданню ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є факт ігнорування останнім вимог трудового законодавства, виконавської дисципліни, дотримання норм етикету державного службовця.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за його заявою від 19 жовтня 2020 року є необґрунтованою та не може бути підставою для обмеження права позивача на отримання спірної допомоги, оскільки така відмова не пов`язана з відсутністю коштів на вказану мету чи з необґрунтованістю підстав для її отримання.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, що відповідно до п.12 ст. 23 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, а Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік НП України доведені бюджетні призначення, у тому числі видатки на оплату, які використовуються на забезпечена потреб НП України виключно в поточному році, суд зазначає, що вказані посилання є безпідставними, оскільки суд відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, встановивши порушення права позивача на отримання спірної допомоги, наділений відповідними повноваження для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо відновлення порушеного права позивача.

Також відповідач стверджує, що чинним законодавством України не визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є обов`язковою виплатою.

Суд погоджується з доводами відповідача, що вказана виплата не має обов`язкового характеру. В той же час, вказана виплата була здійснена іншим працівникам, що підтверджується відповідачем у відзиві, а саме: у 2020 році за рішенням керівництва НПУ матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань була виплачена 1870 співробітникам центрального органу управління поліції, відтак у відповідача були наявні кошти для такої виплати. Крім того, в заяві від 19 жовтня 2020 року позивач вказує обставину на підставі якої просить надати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань - необхідність проведення ремонтних робіт (заміна вікон) у квартирі, де останній проживає.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що відповідачем фактично безпідставно не було нараховано та виплачено позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік за його заявою від 19 жовтня 2020 року.

У той же час, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну допомогу в розмірі 24 422,05 грн. Однак право на визначення відповідної суми матеріальної допомоги входить в повноваження НП України, як суб`єкта владних повноважень, а тому суд частково задовольняє позовні вимоги позивача та зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік за його заявою від 19 жовтня 2020 року.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Крім того, зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Богомольця, 10, ідентифікаційний код юридичної особи 40108578) про визнання стягнення коштів задовольнити частково.

Зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2020 рік за заявою від 19 жовтня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк