Справа № 380/5521/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5521/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Мричко Н.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) , місцезнаходження: 80000, Львівська обл., м.Сокаль, вул.Міцкевича, 5 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 25.03.2021 про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 10567,01 грн у виконавчому проваджені №61083421, відкритому Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_2 .

Ухвалою від 14.04.2021 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 05.05.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 02.07.2021 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 07.05.2021 у справі №454/3432/19 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Ухвалою від 08.12.2021 суд поновив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті постанови про накладення штрафу за заборгованість зі сплати аліментів відповідач не врахував самостійну сплату позивачем аліментів у сумі 33910,00 грн. Таким чином, постанова про накладення штрафу є передчасною.

19.05.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що долучені божником до матеріалів виконавчого провадження розписки про передачу кошів, які написані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не можна брати до уваги при розрахунку заборгованості, оскільки такі особи не є стягувачами у виконавчому провадженні.

У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 02.07.2021 представником позивача Чернявським Р.І подана заява про розгляд справи за відсутності позивача.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило.

У відповідності до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина четверта статті 229 КАС України).

Враховуючи те, що у суду відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу №380/5521/21 в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

28.01.2020 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №61083421 щодо виконання судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 24.12.2019 № 454/3432/19 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу боржника щомісячно, на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

25.03.2021 відповідач провів розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №61083421, згідно з яким сума заборгованості позивача по сплаті аліментів становить 52835,07 грн.

25.03.2021 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу у виконавчому провадження №61083421, якою, керуючись частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», наклав на позивача штраф на користь стягувача ( ОСОБА_5 ) у розмірі 10567,01 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження») визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчими документами є, зокрема, судові накази.

У частині першій статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених таким Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як встановив суд, у відповідача на виконанні перебувало виконавче провадження №61083421 щодо виконання судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 24.12.2019 № 454/3432/19 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу боржника щомісячно, на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до абзаців першого, другого частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У частині четвертій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої вказаної статті.

Виконуючи у межах виконавчого провадження №61083421 вказані вимоги Закону, 25.03.2021 відповідач провів розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №61083421, згідно з яким сума заборгованості позивача по сплаті аліментів за період з грудня 2019 року по березень 2021 року становить 52835,07 грн.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим вказаної частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому зазначеним Законом, і перераховуються стягувачу.

На підставі проведеного розрахунку 25.03.2021 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу у виконавчому провадження №61083421, якою наклав на позивача штраф на користь стягувача ( ОСОБА_5 ) у розмірі 10567,01 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо проведення такого розрахунку неправомірними позивач звернувся з скаргою до Сокальського районного суду Львівської області, за результатами якої Сокальський районний суд Львівської області ухвалою від 07.05.2021 у справі №454/3432/19 визнав неправомірними дії державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Головко А.М. щодо здійснення розрахунків заборгованості з аліментів від 01.12.2019 по 31.03.2021 у межах виконавчого провадження №61083421; зобов`язав державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Головко А.М. здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості з аліментів від 01.12.2019 по 31.03.2021 у межах виконавчого провадження №61083421.

У подальшому Львівський апеляційний суд постановою від 08.11.2021 у справі №454/3432/19 ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 07.05.2021 у справі № 454/3432/19 скасував та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовив.

Вказані обставини у відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України мають преюдиційне значення при розгляді цієї справи.

Таким чином, у судовому порядку підтверджено правомірність дій державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №61083421, згідно з яким сума заборгованості позивача по сплаті аліментів за період з грудня 2019 року по березень 2021 року становить 52835,07 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що оскаржену постанову прийнято без урахування сплати ним аліментів у сумі 33910,00 грн, що підтверджується розписками неповнолітніх дітей, суд зазначає таке.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Інструкція №512/5).

Відповідно до абзаців першого-сьомого пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

- звіту про здійснені відрахування та виплати;

- квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

- заяв та (або) розписок стягувача;

- інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

- інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Тобто розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із, зокрема, розписок стягувача.

Разом з тим, з огляду на невичерпний перелік документів, на підставі яких можна отримати відомості для проведення розрахунку заборгованості, суд вважає за необхідне зауважити, що сплата аліментів здійснюється лише стягувачу у виконавчому провадженні, якою у цьому випадку є ОСОБА_5 , а не неповнолітнім дітям, які не мають статусу стягувача у виконавчому провадженні та не є учасниками виконавчого провадження.

Отже, розписки неповнолітніх дітей позивача про отримання від нього коштів не мають юридичного значення та не свідчать про виконання обов`язку боржника у виконавчому провадженні щодо сплати аліментів.

З огляду на наведене суд вважає, що відповідач правомірно не взяв до уваги розписки неповнолітніх дітей при проведенні розрахунку заборгованості та прийнятті оскарженої постанови.

Зважаючи на викладені висновки, суд вважає, що постанова відповідача від 25.03.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадження №61083421 прийнята у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та з дотриманням засад виконавчого провадження, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Мричко Н.І.