Справа № 463/6788/21
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/6788/21
Провадження №2-а/463/121/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

представника позивача - Цьвока Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії БАА № 586264 від 31.05.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що 31.05.2021 інспектором патрульної поліції винесено оскаржувану постанову, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за те, що він 31.05.2021 о 13 год.08 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , на автошляху М 06 Київ-Чоп 530 км с. Гамаліївка, при дозволених 50 км/год. здійснював рух зі швидкістю 106 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 56 км/год. і порушив п.12.4 ПДР України. Вважає дану постанову незаконною так як при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач виявив бажання реалізувати своє право на правову допомогу, про що подав інспектору поліції письмове клопотання, однак інспектором клопотання було проігноровано, чим порушено його конституційне право на захист. Крім того, вказує, що швидкість його автомобіля була зафіксована приладом TruCam 000652, який інспектор поліції тримав в руках, прилад не був закріплений як того вимагає закон. Тому просить постанову серії БАА № 586264 від 31.05.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява надійшла до суду 14.06.2021.

Ухвалою судді від 17.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задовольнити.

Представник відповідача згідно поданого відзиву просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності, вважає дії інспектора поліції при винесенні оскаржуваної постанови законними, тому просить в задоволенні позову відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З наявної в матеріалах справи копії постанови серії БАА № 586264 від 31.05.2021 (а.с.8) вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., у зв`язку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що позивач 31.05.2021 о 13 год.08 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , на автошляху М 06 Київ-Чоп 530 км с. Гамаліївка, при дозволених 50 км/год. здійснював рух зі швидкістю 106 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 56 км/год. і порушив п.12.4 ПДР України.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом п.п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018р. зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З долученого до матеріалів справи запису з нагрудної відеокамери працівника поліції вбачається, що дійсно за вказаних в оскаржуваній постанові обставин позивач керуючи транспортним засобом був зупинений працівником поліції, який у встановленому порядку представився, та пояснив позивачу суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, роз`яснив права, в подальшому позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою адвоката та заявив, що грошей для оплати послуг адвоката в нього не має та вказав, що адвоката йому зобов`язаний забезпечити інспектор за рахунок держави, після чого інспектор роз`яснив позивачу, що не має можливості забезпечити безоплатного адвоката на місці зупинки та запропонував перенести розгляд справи на наступний день в управлінні патрульної поліції, після чого позивач в ультимативній формі сказав, що якщо на наступний день під час розгляду справи йому не буде забезпечено участь захисника, то краще виносити постанову на місці зупинки, після чого попросив у інспектора чистий аркуш паперу та написав клопотання про надання йому можливості реалізувати своє право на захист та забезпечити участь «державного адвоката», після чого від отримання копії постанови відмовився та продовжив рух на автомобілі.

Відтак щодо доводів позивача про те, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції проігноровано його клопотання про надання йому правової допомоги та не надано можливості скористатися правничою допомогою, суд приходить до висновку, що такі є безпідставними, голослівними та спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене позивачем адміністративне правопорушення, так як інспектором було розглянуто усне клопотання позивача про залучення захисника та надано можливість позивачу залучити захисника, запропонувавши перенести розгляд справи на наступний день (жодних підстав для надання правової допомоги безкоштовно позивач не навів), а в подальшому інспектор поліції надав позивачу можливість звернутись з відповідним клопотанням письмово, надавши йому чистий аркуш паперу.

Окремо суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 4 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою, в тому числі засобами телефонного зв`язку.

Щодо посилання позивача на те, що швидкість його автомобіля була зафіксована приладом TruCam №000652, який інспектор поліції тримав в руках, прилад не був закріплений як того вимагає закон, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КпАП України, відповідачем надано DVD - R диски на яких зокрема наявний фотознімок, здійснений за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000652 на якому зафіксовано, що автомобіль марки Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , на автошляху М 06 Київ-Чоп 530 км с. Гамаліївка, при дозволених 50 км/год. здійснював рух зі швидкістю 106 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 56 км/год.

Як вказано у експертному висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27 вересня 2018 року №04/02/03-3008 в лазерному вимірювачі швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000652 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи, в тому числі із заводським номером ТС000652 (а.с.31-32), тобто на прилад яким фіксувалась швидкість автомобіля позивача.

Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «Trucam LTI»20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази слід розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Посилання позивача на ті обставини, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, суд вважає помилковим зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідачем безспірно доведено як факт порушення позивачем правил дорожнього руху, так і факт дотримання працівником поліції встановленого Законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення і тому в задоволенні позову належить відмовити, залишивши оскаржувану постанову без змін.

У зв`язку з відмовою в позові в силу вимог ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 251, 254, 256, 258, 268, 279, 288, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 586264 від 31.05.2021про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя: Леньо С. І.