Справа № 398/3842/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 398/3842/17

провадження № К/9901/41981/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Уханенка С. А., Шевцової Н. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Олександрії Цапюка Степана Кириловича про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення,

в с т а н о в и в :

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) до міського голови м. Олександрії Цапюка Степана Кириловича, у якому позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 13 жовтня 2017 року № р-333-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2018 року, адміністративний позов задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження першого заступника міського голови від 13 жовтня 2017 року № р-333-к «Про звільнення ОСОБА_1 »

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про виплату йому середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 13 жовтня 2017 року по 11 червня 2018 року в розмірі 41697,67 гривень.

Вказана заява ґрунтувалась на тому, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2018 року вирішено право позивача бути поновленим на роботі та отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, але у резолютивній частині рішення суд зазначив лише про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення. Уважаючи, що право на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу не забезпечено, позивач стверджує про наявність підстав про ухвалення додаткового рішення про здійснення йому такої виплати.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, заявник подав касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Верховний Суд, проаналізувавши характер спірних правовідносин, зміст оскаржуваних судових рішень і доводи касаційної скарги, дійшов таких висновків.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із того, що позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги про скасування розпорядження першого заступника міського голови від 13 жовтня 2017 року №р-333-к «Про звільнення ОСОБА_1 », обґрунтовані тим, що позивача фактично не було поновлено на роботі та не виконана постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року в справі №398/3000/16, якою ОСОБА_1 вже був поновлений на посаді начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Олександрійської міської ради. Оскільки всі заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги розглянуті та вирішені по суті, суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовив.

Так, постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року у справі № 398/3000/16 визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови від 29 липня 2016 року № 192-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 », розпорядження міського голови від 22 серпня 2016 року № 234-к «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено позивача на посаді начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Олександрійської міської ради. На час ухвалення указаної постанови позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЗПТУ «Віра-Сервіс» та працював на посаді адміністратора доступу відділу інформаційних технологій, про що було відомо представникам Олександрійської міської ради під час розгляду справи № 398/3000/16. 11 жовтня 2017 року позивач звернувся до керівника ТОВ «ЗПТУ «Віра-Сервіс» із заявою про звільнення, а 12 жовтня 2017 року із заявою до відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Кіровоградській області про прийняття до виконання виконавчого листа від 11 жовтня 2017 року по справі № 398/3000/16 про поновлення на роботі. 13 жовтня 2017 року позивач подав Олександрійському міському голові заяву про намір скористатися своїм правом на поновлення на роботі після звільнення з ТОВ «ЗПТУ «Віра-Сервіс». 17 жовтня 2017 року (у перший робочий день після 13 жовтня 2017 року) ОСОБА_1 прибув до приймальні міського голови, де йому під підпис було надано розпорядження від 13 жовтня 2017 року про його звільнення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З аналізу указаного положення висновується, що КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду та лише за тими обставинами, які були предметом обговорення та оцінки судом при розгляді справи.

Як уже зазначалося вище, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, заявивши вимогу про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови від 13 жовтня 2017 року № р-333-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Заявлені позивачем позовні вимоги судом першої інстанції задоволено в повному обсязі.

Отже, при зверненні до суду позивачем обрано один зі способів захисту своїх прав відповідно до пункту 2 частини першої статті 245 КАС України шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення.

Вимоги про виплату йому середнього заробітку за період вимушеного прогулу протягом всього судового розгляду ним не заявлялись, а тому правомірно і не були предметом судового розгляду.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що заявлені позовні вимоги під час розгляду справи судом вирішено по суті, вірно застосував положення статті 252 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За наведеного правового врегулювання й обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 398/3842/17 за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Олександрії Цапюка Степана Кириловича про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді С. А. Уханенко

Н. В. Шевцова