Справа № 620/12848/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/12848/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 29.09.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' зі зменшенням пенсійного віку, періодів роботи: в Колективному будівельно-монтажному підприємстві ''Укренергобуд'' з 31.10.2005 по 15.02.2006, в ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з 01.10.2006 по 06.08.2007, в ТОВ БК ''Укрбудмонтаж'' монтажником з 18.05.2010 по 21.08.2012, в Державному підприємстві ''Чорнобильпроменегробуд'' з 22.01.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018, а також призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' зі зменшенням пенсійного віку, періоди роботи: в Колективному будівельно-монтажному підприємстві ''Укренергобуд'' з 31.10.2005 по 15.02.2006, в ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з 01.10.2006 по 06.08.2007, в ТОВ БК ''Укрбудмонтаж'' монтажником з 18.05.2010 по 21.08.2012, в Державному підприємстві ''Чорнобильпроменегробуд'' з 22.01.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' зі зменшенням пенсійного віку з 13.01.2021.

Позов мотивовано тим, що належним чином оформленими документами підтверджується його право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Ухвалою судді від 11.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому він позовні вимог не визнав, у їх задоволенні просив відмовити та зазначив, що позивач не має права на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 через відсутність необхідного пільгового стажу 6 років 2 місяці 19 днів (замість необхідних 10 років).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

09.04.2021, по досягненню повних 50 років, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1. До заяви позивачем було додано відповідний пакет документів.

Листом від 22.04.2021 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу (зараховано 6 років 2 місці 19 днів замість необхідних 10 років). Зокрема, ГУПФУ в Чернігівській області повідомило, що не зараховано такі періоди роботи позивача за Списиком №1: в ДП «Чорнобильпроменегробуд» з 03.08.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018 (згідно довідки від 15.12.2020 №27), оскільки з дати набуття законної сили постановою КМУ від 24.06.2016 №461 відсутня атестація робочого місця; в ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», тому що в 2010 2012 роках діяла постанова КМУ від 16.01.2003 №36, в той час як в довідці від 15.12.2020 №42/20 посилання на списки відповідно до постанови КМУ від 24.06.2016 №461 (а.с. 26).

Вважаючи вказану відмову ГУПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до приписів статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Наведені положення статті 114 Закону №1058-IV кореспондуються із приписам статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача (а.с. 11-15), він займався такою трудовою діяльністю:

- з 31.01.2005 по 15.02.2006 арматурником першого та третього розрядів на КБМП «Укренергобуд» Чорнобильської виробничої дільниці;

- з 01.10.2006 по 06.08.2007 арматурником в ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6;

- з 22.02.2008 по 10.12.2008 монтажником технологічних трубопроводів 3 розряду в ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» ДП Чорнобильське монтажне управління;

- з 18.05.2010 по 21.08.2012 монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій в ТОВ «БК Укрбудмонтаж»;

- з 01.09.2012 по 22.12.2015 - монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій «Чорнобиль-Променергобуд»;

- з 22.01.2016 по 20.12.2016 - монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій «Чорнобиль-Променергобуд»;

- з 16.02.2017 по 28.12.2018 - монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій «Чорнобиль-Променергобуд»;

- з 21.01.2019 по 03.08.2020 - монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій «Чорнобиль-Променергобуд»;

- з 27.04.2021 - монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій «Чорнобиль-Променергобуд».

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Списками №1 постанови Ради Міністрів України від 22.08.1956 №1173, постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 передбачено роботу працівників у зоні відчуження.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується його робота протягом спірних періодів у зоні відчуження на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Таким чином, виконувана позивачем робота відноситься до робіт, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до чинних на період його роботи постанов. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що спірні періоди мають бути зараховані до стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, щодо доводів відповідача, що довідка про період роботи позивача у ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 видана по 28.04.2007, а період роботи за Списком №1 в ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» не зарахований у зв`язку із тим, що довідка товариства містила посилання на списки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, у той час коли в 2010-2012 роках діяла постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, суд зазначає таке.

Вказані довідки заповнюються та видаються заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності їх заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у вказаних довідках.

Крім того, суд завертає увагу, що постановами Кабінету Міністрів України, ухваленими після 01.01.1993, передбачається, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки в зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2010 №173, яка набрала чинності з 01.01.2010, підрозділ 1 розділу ХХІІ «Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінюванню і берилієм» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, доповнено позицією 22.1-1г, якою передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівників, зайнятих повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах й організаціях, перелік яких затверджується МНС по погодженням з Мінпраці та МОЗ України.

Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком N 1, затверджений наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.03.2012 №576. Суд звертає увагу, що як ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» так і ДП «Чорнобильпроменергобуд» наявні в указаному списку за задіяні у виконанні будівельно-монтажних робіт, пов`язаних з виведенням об`єктів ДСП "Чорнобильська АЕС" з експлуатації, виконанні будівельно-монтажних та ремонтних робіт за договорами з підприємствами зони відчуження.

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахувати періоди роботи позивача за Списиком №1 в ДП «Чорнобильпроменергобуд» з 03.08.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018, оскільки з дати набуття законної сили постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 відсутня атестації робочого місця позивача та її результатів, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 (справа №520/15025/16-а), особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що матеріалами справи підтверджується пільговий період роботи позивача за Списиком №1 в Колективному будівельно-монтажному підприємстві ''Укренергобуд'' з 31.10.2005 по 15.02.2006, в ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з 01.10.2006 по 06.08.2007, в ТОВ БК ''Укрбудмонтаж'' з 18.05.2010 по 21.08.2012, в Державному підприємстві ''Чорнобильпроменегробуд'' з 22.01.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018, тому останній має бути зарахований до пільгового стажу ОСОБА_1 . При цьому, судом враховано, що відповідачем частково зараховано вказаний період, а саме з 01.10.2006 по 28.04.2007 та з 22.01.2016 по 02.08.2016, тому у вказані позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов`язавши ГУПФУ в Чернігівській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 невраховані періоди.

Суд наголошує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17 та від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач визнає, що стаж роботи позивача на роботі, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1, становить 6 років 2 місяці 19 днів.

Таким чином, враховуючи зарахований ГУПФУ в Чернігівський області пільговий стаж позивача та стаж, підтверджений матеріалами справи, суд зазначає, що він є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень Закону №1058-IV (більше 10 років).

Щодо моменту, з якого необхідно призначити ОСОБА_1 пенсію, суд зазначає таке.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 09.04.2021.

Згідно з вимогами частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до матеріалів справи, встановленого статтею 114 Закону №1058-IV пенсійного віку ОСОБА_1 досягнув 12.01.2021. Звернення до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії відбулось в межах вищевказаних строків. За наведених обставин пенсія позивачу повинна бути призначена із 13.01.2021.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача з 13.01.2021 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону №1058-ІV є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову у повному обсязі

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення йому з 13 січня 2021 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи: в Колективному будівельно-монтажному підприємстві ''Укренергобуд'' з 31.10.2005 по 15.02.2006, в ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з 29.04.2006 по 06.08.2007, в ТОВ БК ''Укрбудмонтаж'' з 18.05.2010 по 21.08.2012, в Державному підприємстві ''Чорнобильпроменегробуд'' з 03.08.2016 по 20.12.2016 та з 16.02.2017 по 25.12.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 808 (вісімсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна