Справа № 619/173/21
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2021-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 619/173/21
Провадження № 2-а/638/217/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду м. Харкові адміністративну справу за позовом Ястребової Віри Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ№ 073243 від 29.12.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Представник позивача адвокат Ястребова Віра Андріївна, яка діє згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги, виданого на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.10.2021 року, звернулася в інтересах ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ№ 073243 від 29.12.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказана постанова є незаконною, у зв`язку з тим, що їй не було надано право скористатися правовою допомогою, їй не були роз`яснені її права, а також її клопотання про необхідність отримати правову консультацію від адвоката та клопотання про перенесення розгляду справи були залишені без розгляду.

Від представника Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби І. Воронкова за вх. № EП-9405/21 від 29.10.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, яким просить відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі та залишити постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.12.2020 року серії СхРУ №074570 без змін, посилаючись на те, що твердження позивача про незаконність винесеної постанови є безпідставними з урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався з урахуванням положень ч.1 ст. 258 КУпАП, зокрема у зв`язку з тим, що правопорушницею не оспорювалось допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що постановою начальника віпс (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчур О.С. від 28.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що складає 1700 грн. Згідно з вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, 29.12.2020 року о 15:00 в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним загоном «Перевірка документів» під час прикордонного контролю виявлена гр. ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 10.02.2020 року приблизно о 12 годині 40 хвилин через КПВВ «Майорське», а 28.12.2020 р. приблизно о 22 год. 00 хв. перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через через закритий пункт пропуску «Успенка» в пішому порядку, чим не дотрималась вимог ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», та порушила положення п. п. 3, 6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з територій, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 №815, своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Частиною 2 статті 204-2 КУпАП визначено відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення.

Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, зокрема, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженим постановою КМУ №815 від 17.07.2019 року, визначено що контроль в`їзду/виїзду - комплекс заходів з перевірки осіб та транспортних засобів, що в`їжджають - виїжджають, а також товарів, що переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій відповідно до вимог цього Порядку, що здійснюється уповноваженими службовими особами військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. В`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону. Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори визначаються та затверджуються відповідно до пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 р. № 1368. Відповідна інформація розміщується на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

З наданого представником відповідача відзиву не вбачається доказів на підтвердження обставин, встановлених постановою про накладення адміністративного стягнення від 29.12.2020 року.

Надана копія пояснень позивача про визнання вини не є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Окрім зазначених документів до відзиву на позовну заяву не долучено будь-якого іншого доказу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімум доходів громадян, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час подання позову був сплачений судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 11.01.2021 року. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог у повному обсязі вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківського прикордонного загону.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ№ 073243 від 29.12.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ№ 073243 від 29.12.2020 року, винесену начальником віпс (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітаном Няньчур О.С. від 28.12.2020 року. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління прикордонної служби на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Із урахуванням п. 15.5Перехідних положень КАС України(в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя