Справа № 160/7407/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року Справа № 160/7407/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/7407/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
11.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 30.11.2005 по 30.12.2009 у філії Шахта Благодатна ВАТ Павлоградвугілля;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.02.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 Рішенні №1-р/2020), як особі, яка працювала до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що після досягнення 50 років вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Проте відповідач неправомірно відмовив їй у призначенні пенсії та у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 30.11.2005 по 30.12.2009, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. ОСОБА_1 вважає таке рішення пенсійного органу протиправним. Позивач вважає, що при вирішенні питання призначення пенсії відповідач мав застосовувати приписи п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 Рішенні №1-р/2020).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №160/7407/21, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 22.02.2021 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.
В означеному листі позивача повідомлено про те, що за наданими позивачем документами її стаж роботи становить 17 років 1 місяць 5 днів, із них за Списком №2 - 11 років 1 день.
Одночасно із цим пенсійний орган зазначив, що до загального стажу ОСОБА_1 не враховано період її навчання згідно наданого диплому НОМЕР_2 від 01.03.1993, оскільки у наданому дипломі виправлено рік вступу до навчального закладу.
Також відповідач зазначив, що у наданих позивачем електронних документах відсутні відомості про проведення атестації робочих місць за 2005 рік, у зв`язку з чим пільговий стаж за Списком №2 враховано ОСОБА_1 з 31.12.2009 по 31.12.2020.
В означеному листі також вказано, що Відділом прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на не досягнення останньою пенсійного віку, а саме: 55 років.
Не погодившись із означеною позицією відповідача, ОСОБА_1 звернулася за захистом власних прав та інтересів до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII).
Статтею 1 Закону №1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
У статті 2 Закону №1788-XII визначено види державних пенсій. Так, за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (абзац 1 частина 2 статті 114 Закону №1058).
Отже, відповідно до норми права, яка закріплена у статті 114 Закону №1058, обов`язковою умовою для набуття позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах, серед іншого, є: підтвердження шкідливих і важких умов праці за результатами атестації робочого місця (після 21.08.1992).
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
У відповідності до п. 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, Радою Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12,08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно із приписам пунктів 1, 3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених вище правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановлено з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 15.06.2002, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала, зокрема, в Шахті «Благодатна» - філії Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», яку у подальшому перейменовано у Виробничий структурний підрозділ «Шахта «Благодатна» Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» та надалі у Виробничий структурний підрозділ «Шахта «Благодатна» Відкритого акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», яке у 2012 році реорганізовано у Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а саме:
- 21.06.2005 позивач була прийнята на роботу на посаду учня електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання (запис №5);
- 30.11.2005 позивача переведено на посаду електрослюсаря чергового та з ремонтуобладнання другого розряду (запис №6);
- 04.09.2007 позивача переведено на посаду електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання третього розряду (запис №7);
- 08.01.2008 позивача переведено на посаду учня гірничого робітника поверхні (запис №8);
-22.02.2008 позивача переведено на посаду гірничого робітника поверхні другого розряду (запис №9).
Як встановлено з матеріалів справи, для призначення пенсії позивачем надано довідку уточнюючу пільговий характер роботи №155 від 22.02.2021, видану Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якій зазначено, що ОСОБА_1 у періоди з 30.11.2005 по 07.01.2008 (2 роки 1 місяць 6 днів), з 22.02.2008 по 02.08.2016 (8 років 5 місяців 12 днів), з 03.08.2016 по 22.02.2021 (4 роки 6 місяців 20 днів) працювала у шкідливих умовах праці за списком №2.
За змістом цієї довідки професія позивача пройшла атестацію: наказ №689 від 27.10.1994, з 27.10.1999 по 11.11.1999, атестацію подовжено на підставі листа від 06.04.2015 №16/847 Дніпропетровської обласної державної експертизи та умов праці наказ №627 від 12.11.1999, атестацію подовжено на підставі листа Дніпропетровської обласної державної експертизи та умов праці №7/1855 від 18.10.2006 на період з 12.11.2004 по 12.11.2005, атестацію подовжено на підставі листа від 06.04.2015 №16/847 головним державним експертом умов прані управління трудових відносин з 13.11.2005 по 29.12.2005, наказ №1363 від 30.12.2005, наказ №1204 від 31.12.2009, розпорядження р №160 від 16.01.2013, розпорядження №4922 від 08.12.2014 по Виробничому структурному підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», наказ №3897 від 02.12.2019 по Виробничому структурному підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Натомість, як слідує з листа пенсійного органу, останній не зарахував до пільгового стажу позивача період її роботи на вищезазначеному підприємстві з 30.11.2005 по 30.12.2009, з огляду на відсутність відомостей про атестацію робочих місць за 2005 рік.
Водночас, суд критично ставиться до таких висновків Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, виходячи із такого.
Застосування списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі Порядок).
Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (п. 3 Порядку).
Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" №205 від 21.08.2000, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.
Згідно з п.1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР № 357 від 01.12.1990, державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливим і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій встановлено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Так, в довідці №155 від 22.02.2021, виданою ВСП «Шахтоуправління імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зазначено, що позивач дійсно працювала у ВАТ «Павлоградвугілля», філія шахта «Благодатна», ВСП «Шахта Благодатна» ВАТ «Павлоградвугілля» та виконувала роботи в гірничому виробництві (проведення гірничих та інші роботи з метою видобутку вугілля) за професією, посадою електрослюсар черговий та з ремонту обладнання дільниці «електромеханічний цех» з повним робочим днем на поверхні (у період з 30.11.2005 по 07.01.2008 (2 роки 1 місяць 6 днів), гірник з виборки породи дільниці технологічного комплексу поверхні з повним робочим днем на поверхні (у період з 22.02.2008 по 02.08.2016 (8 років 5 місяців 12 днів) та з 03.08.2016 по 22.02.2021 (4 роки 6 місяців 20 днів).
При цьому, в означеній довідці також наявні посилання на документи, згідно з яких відповідні професії (посади) позивача пройшли атестацію (в т.ч. за спірний період).
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем було протиправно не зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період її роботи з 30.11.2005 по 30.12.2009 у філії Шахта Благодатна ВАТ Павлоградвугілля.
Отже, суд звертає увагу відповідача на те, що записами у трудовій книжці позивача та відповідною довідкою підтверджено характер роботи ОСОБА_1 за спірний період, який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Таким чином, загальний пільговий стаж позивача за Списком №2 становить більше 15 років, внаслідок чого позивач має право на перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з зарахуванням вищезазначеного періоду роботи.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2, період її роботи з 30.11.2005 по 30.12.2009 у філії "Шахта Благодатна" ВАТ "Павлоградвугілля", який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу з 22.02.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 Рішенні №1-р/2020), як особі, яка працювала до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 22.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
На час звернення до відповідача за призначенням пенсії позивачу виповнилося повних 50 років. Позивач мала страховий стаж роботи 17 років 1 місяць 5 днів, у тому числі на роботах за списком №2 - 15 років 01 місяць 11 днів.
Таку позицію відповідач мотивував недосягненням позивачем пенсійного віку, який згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV у редакції, чинній на день її звернення за призначенням пенсії, становив 55 років.
При вирішенні спору в означеній частині суд виходить із того, що 03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIІІ, який доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, що містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини означеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII) для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, згідно з Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми означених законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 як найбільш сприятливий для позивача, а не Закону №1058-ІV.
Слід зазначити, що п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, а саме: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, основними умовами для призначення жінці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 за п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення є досягнення означеною особою необхідного віку (зокрема, 50 років), наявності у неї загального стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2.
Разом з тим, суд зауважує, що з урахуванням записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , загальний стаж роботи позивача становить 17 років 1 місяць 5 днів, в той час як для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020) потрібно, щоб такий стаж становив не менше 20 років.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у відповідній в частині.
Суд вважає, що означені дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду роботи позивача до її пільгового стажу є протиправними.
Одночасно із цим суд зауважує, що означений лист відповідача не є рішення, тобто актом індивідуальної дії в розумінні КАС України та містить інформативний характер.
Статтею 5 КАС України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві.
Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про якій йдеться у позовній заяві.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 30.11.2005 по 30.12.2009 у філії Шахта Благодатна ВАТ Павлоградвугілля.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 19.07.2021.

Суддя О.В. Царікова