Справа № 600/5156/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/5156/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши матеріали зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення та вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення - рішення, а саме: ППР (форма Ф) № -0833 від 26.03.2021 на суму 85105,41 грн.; ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021р. на суму 23853,49 грн, ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021р. на суму 23853,49 грн,ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 100885.69 грн; ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 109365,91 грн; ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 106881,68 грн: ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 102655,43 грн., ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 39077,86 грн; ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 130541.31 гр. ППР (форма Ф) №-0815 від 12.04 2021 р. на суму 15599,49 грн., ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04 2021 р. на суму 38093.95 грн., ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021р на суму 116381,15 грн; ППР (форма Ф) № -0815 від 12.04.2021 р. на суму 82496,16 грн., ППР (форма Ф) № -0815 від 12 04 2021р. на суму 86039,87 грн., ППР (форма Ф) № -0815 від 15.04 2021р на суму 19136.07 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 23.06.2021 року № 0-0815 щодо повідомлення громадянки ОСОБА_1 , що станом на 22.06.2021 року сума податкового боргу платника податків становить 971008,06 грн, складену уповноваженою особою ГУ ДПС у Запорізькій області.

Згідно з положеннями ст.178 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіряючи зустрічний позов, на його відповідність вимогам статті 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява не відповідає положенням вказаних статей з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Судовий збір згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено з 01.01.2021 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2270,00 грн.

З позовної заяви видно, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру. Таким чином, розмір судового збору становить 11350,00 грн.

Разом з тим, позивач за зустрічним позовом не надав до суду доказів сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КАС України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Пунктом 4 ухвали суду від 08.10.2021 р. запропоновано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у разі заперечення проти позову у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим часиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Копія позовної заяви з додатками направлена Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , що підтверджується фіскальним чеком виданим АТ "Укрпошта" від 09.09.2021 р. Також копія позовної заяви з додатками направлялась секретарем судового засідання ОСОБА_2 на електронну адресу позивача за зустрічним позовом та її представника, що підтверджується довідкою від 09.11.2021 р.

Разом з тим, фізична особа- підприємець ОСОБА_1 подала зустрічний позов до суду лише 03.12.2021 р., тобто з порушенням строку визначеного КАС України.

Факт пропуску позивачем за зустрічним позовом строку звернення до суду ним визнається, про що свідчить прохання у зустрічному позові поновити строк звернення до суду. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню корона вірусної хвороби.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 731-ІХ від 18.06.2020 процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З аналізу викладеного позивачем за зустрічним позовом зроблено висновок, що строк звернення до суду із зустрічним позовом продовжений до закінчення строку карантину.

Разом з тим, суд звертає увагу, що п. 3 Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 731-ІХ пов`язує можливість поновлення пропущеного процесуального строку із заявою учасника справи, за умови доведення останнім неможливості вчинення процесуальної дії вчасно обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, з урахуванням ч. 1 ст. 77 КАС України, на заявника покладається тягар доведення того, що пропуск строків пов`язаний саме з такими обмеженнями.

Крім того, суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості направити зустрічний позов засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду або поштового зв`язку.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що доводи стосовно дотримання строку звернення позивачем до суду відхиляються, з огляду на їх нерелевантність, звертаючи увагу на відсутність доведених обставин, пов`язаних з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що без усунення вказаних вище недоліків, неможливо вирішити питання про прийняття зустрічного позову, тому надає позивачу строк для їх усунення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 169, 241 та 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Зустрічний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків позову, які вказані в мотивувальній частині ухвали протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Маренич