Справа № 140/12719/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року ЛуцькСправа № 140/12719/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (надалі - Перший ВДВС у м. Луцьку, відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 08.10.2021 ВП №67074778, від 08.10.2021 ВП №67073007.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановами старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. 08.10.2021 відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору ВП №67074778, від 08.10.2021 ВП №67073007.

Позивач вважає оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки жодних примусових дій у вказаному виконавчому провадженні вчинено не було, так як сума з боржника на користь кредитора стягнута не була, а між кредитором та боржником погоджено реструктуризацію заборгованості за договором про іпотечний кредит. Вказує на те, шо Відповідач наклав стягнення у вигляді виконавчого збору одночасно і на Позивача і на Позичальника і в одному і тому самому розмірі. Тим самим збільшивши солідарну відповідальність боржників вдвічі, що само собою є протиправним. Крім того, відповідач двічі наклав стягнення на позивача у вигляді виконавчого збору на підставі одного і того ж виконавчого листа. З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.14-15).

На виконання вищевказаної ухвали позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків (а.с.18-20), та позовну заяву (нова редакція) з аналогічними обґрунтуваннями та позовними вимогами (а.с.22-26).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.33).

Представник відповідача відзиву на позовну заяву у строк встановлений судом не подала надавши суду копії виконавчих проваджень.

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Позивач та представник відповідача звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутності (а.с.35-36).

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої частиною 7 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 КАС України).

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 10.05.2016 державним виконавцем Першого ВДВС Луцького міського управління юстиції Бобиком О.М. відкрито виконавче провадження №51021527 по примусовому виконанню виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/4445/15ц від 22.04.2016 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 23681,01 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 23.03.2015 року 549177,14 грн. та 1827,00 судового збору та надано боржнику строк (протягом семи днів) самостійно виконати його в добровільному порядку (а.с.62).

17.05.2015 вищевказаним державним виконавцем у ВП №51021527 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 55100,41 грн.(а.с.58).

З копії матеріалів виконавчого провадження №51021475 вбачається, що протягом 2017-2019 років з ОСОБА_1 за місцем її роботи проводились відрахування з заробітної плати коштів в рахунок погашення боргу, в тому числі і на стягнення виконавчого збору (а.с.47-57).

Також, старшим державним виконавцем Першого ВДВС Мирончук О.П. відкрито виконавче провадження №55638574 по примусовому виконанню виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/16294/17 від 17.01.2018 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 3941,02 доларів США, та пеню 30000,00 грн., витрати по с/з 1004,11 грн.

07.10.2021 вищевказаним державним виконавцем у ВП №55638574 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10457,41 грн (а.с.87).

30.09.2021 стягувач звернувся з листами №21-1/1683/63408/2021-02 (а.с.44) та №21-1/1682/63405/2021-02 (а.с.82) до Першого ВДВС у місті Луцьку з проханням повернути вищевказані виконавчі документи

Постановами державного виконавця від 06.10.2021 та 07.10.2021 вказані виконавчі листи повернуті стягувачу (а.с.42-43, 66-67).

08.10.2021 старшим державним виконавцем Першого ВДВС у місті Луцьку Мирончук О.П. відкрито виконавчі провадження, а саме: з виконання постанови №51021527 виданої 17.05.2016 (а.с.9), з виконання постанови №55638574 виданої 07.10.2021 (а.с.8) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Не погоджуючись з вищевказаними постановами від 08.10.2021 про відкриття виконавчих проваджень з виконання постанов про стягнення виконавчого збору позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним постановам про відкриття виконавчих проваджень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документи; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) резолютивна частина рішенця, що передбачає заходи примусового виконання рішення) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якою вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувана і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною 1 статті 12 вищевказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За приписами статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Статтею 26 Закону №1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої).

Аналізуючи наведені вище положення, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 13.02.2019 у справі № 295/13991/16-а, від 20.02.2019 у справі № 712/5014/17, від 28 січня 2021 року у справі №640/24233/19.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого-документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 нього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,6,9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11,14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом,

Згідно частини 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішення затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5) передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 14 і 15 частин першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дати її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що старшим державним виконавцем Першого ВДВС у місті Луцьку Мирончук О.П. на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень від 08.10.2021 по виконанню постанов від 17.05.2016 №51021527, від 07.10.2021 №55638574 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору, з огляду на що вони є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач наклав стягнення у вигляді виконавчого збору одночасно і на позивача і на позичальника і в одному і тому самому розмірі, збільшивши солідарну відповідальність боржників вдвічі та наклав стягнення на позивача у вигляді виконавчого збору на підставі одного і того ж виконавчого листа.

То суд зауважує, що предметом розгляду даної справи є протиправність постанов про відкриття виконавчих проваджень по стягненню виконавчого збору, а не постанов про стягнення з позивача виконавчого збору у відповідному розмірі.

Крім того, як встановлено судом постанови про стягнення виконавчих зборів у виконавчих провадженнях №51021527 від 17.05.2016 та №55638574 від 07.10.2021 року не оскаржувались позивачем в судовому порядку.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач виконав покладений на нього обов`язок та довів суду правомірність прийняття оскаржуваних постанов.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський