Справа № 520/17788/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 р. № 520/17788/21

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, вулиця Шкільна, 17, Суми, Сумська область, 40000), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вулиця 28-ї Армії, 6, Херсон, Херсонська область, 73000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №49 від 27.04.2021 року та від 20 серпня 2021 року та скасувати їх;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції у період з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії з 16 грудня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно не призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції у період з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії з 16 грудня 2020 року.

Від представника відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - Кузівої О., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - Лазарєвої З., через канцелярію суду, надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначила, що рішенням №49 від 20.08.2021 року є обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Від позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких зазначено про безпідставність посилання відповідачів на правомірність своїх рішень.

Водночас, ухвала від 03.11.2021 року була, також, надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, проте відзиву, клопотань, заяв від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, відповідач є належним чином повідомлений про наслідки неподання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55 років звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 24.11.2020 року №6368 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста. підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.02.1987 року по 03.03.2016 року (а.с.21).

В подальшому позивач, у листопаді 2020 року, повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області рішенням №7069 від 22.12.2020 року повторно було відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1984 р. по 04.12.1984 р.; з 02.02.1987 р. по 15.11.2010 р.; з 29.04.2011 по 25.11.2013 р.; з 28.02.2014 р. по 11.12.2015 р.; з 03.03.2016р. по 02.05.2018 р.

З урахуванням зауважень викладених у вищевказаному рішенні та консультації спеціалістів відповідача позивач у січні 2021 року повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши виправлену з урахуванням їх зауважень довідку.

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області рішенням №860 від 16.02.2021 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком по причині відсутності необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1984 р. по 04.12.1984 р.; з 02.02.1987р. по 15.11.2010 р.; з 29.04.2011 по 25.11.2013 р.; з 28.02.2014 р. по 11.12.2015 р.; з 03.03.2016р. по 08.11.2016р.; з 23.01.2017 р. по 23.01.2017 р.

З урахуванням зауважень викладених у вищевказаному рішенні та консультації спеціалістів відповідача позивач у лютому місяці 2021 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши виправлену з урахуванням їх зауважень довідку.

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФУ в Сумській області та рішенням від 27.04.2021 року №49 заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Сумській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. До пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.08.1984 р. по 04.12.1984 р.; з 02.02.1987 р. по 15.11.2010 р.; з 29.04.2011 р. по 25.11.2013 р.; з 28.02.2014 р. по 11.12.2015 р.; з 03.03.2016 р. по 08.11.2016 р.; з 23.01.2017 р. по 23.01.2017 р.; з 03.03.2017 р. по 02.05.2018 р.

В подальшому на звернення позивача, ГУ УПФУ в Херсонській області, за принципом екстериторіальності, винесено рішення №49 від 20.08.2021 року, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, в вищевказаних підстав.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями №49 від 27.04.2021 року та №49 від 20.08.2021 року звернувся до суду із зазначеним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідачі у справі орган владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, надані їм чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чоловікам, які працюють трактористами машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (долі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У рішеннях про відмову у призначення пенсії позивачу відповідачі зазначали, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку, а саме до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.08.1984 р. по 04.12.1984 р.; з 02.02.1987 р. по 15.11.2010 р.; з 29.04.2011 р. по 25.11.2013 р.; з 28.02.2014 р. по 11.12.2015 р.; з 03.03.2016 р. по 08.11.2016 р.; з 23.01.2017 р. по 23.01.2017 р.; з 03.03.2017 р. по 02.05.2018 р.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.1984 року прийнятий на роботу трактористом до радгоспу "Золочівський".

На підставі рішення загальних зборів робочих та розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 26.01.1996 року №41 радгосп "Золочівський" реорганізовано в КСП "Київська Русь" наказ №20 від 01.02.1996 року.

В подальшому, на підставі рішення загальних зборів уповноважених КСП "Київська Русь" реорганізовано 15.03.2000 р. в ТОВ "Золочівське" - збори №4 від 07.03.2000 року.

На підставі змін та доповнень установчих документів 19.09.2008 року змінено назву підприємства ТОВ "Золочівське" та СТОВ "Золочівське".

Як вбачається з матеріалів справи - згідно наказу №ЗЛ-20210209/1к від 09.02.2021 року СТОВ "Золочівське" зазначило, що у зв`язку з тим, що при прийомі на роботу ОСОБА_1 , було помилково здійснено записи в трудову книжку «тракторист» замість «тракторист-машиніст» на підставі Державного класифікатору професій України зі змінами та доповненнями 2005 року випуску, СТОВ "Золочівське" зазначило, що позивач працював:

- з 01.08.1984 р. (наказ № 157-к від 03.09.1984 р.) по 04.12.1984 р. (наказ №222-к від 04.12.1984 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;

- з 02.02.1987 р. (наказ №19-к від 28.01.1987 р.) по 15.11.2010 (наказ №.61-к від 15.11.2010 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст» ;

- з 29.04.2011 (наказ №30-к від 29.04.2011 р.) по 25.11.2013 р. (наказ №48-к від 25.11.2013 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст» ;

- з 28.02.2014 р. (наказ №77-к від 28.02.2014 р.) по 11.12.2015 р. (наказ №179-к від 11.12.2015 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;

- з 03.03.2016 р. (наказ №23-к від 03.03.2016 р.) по 08.11.2016 р. (наказ № 159-к від 08.11.2016) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;

- з 03.01.2017 р. (наказ №21-к від 03.01.2017 р.) по 03.01.2017 р. (наказ №24/1-к від 03.01.2017 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;

- 23.01.2017 р. (наказ №47-к від 23.01.2017 р.) по 23.01.2017 р. (наказ №50-к від 23.01.2017 р.) з професії «тракторист» на «тракторист-машиніст»;

- 03.03.2017 р. (наказ №105-к від 03.03.2017 р.) по 02.05.2018 р. (наказ №29-к від 02.05.2018 р.) з професії "тракторист" на "тракторист-машиніст"

Таким чином, СТОВ "Золочівське" уточнено відомості, що зазначені у трудовій книжці позивача, - зазначивши, що посада "тракторист" у трудовій - вважається як "тракторист-машиніст".

Також, як вбачається з довідки від 09.02.2021 року №6 СТОВ "Золочівське" зазначило, що позивач працював на посаді тракториста-машиніста у вищевказані періоди та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Також, зазначено, що вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Проте, відповідачами не зараховано до пільгового стажу позивача вказані періоди.

Водночас Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постанові від 28 лютого 2018 року № 428/7863/17, про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держком праці СРСР від 20 липня 1974 року №162, та Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, повноваження щодо заповнення трудової книжки та трудової книжки колгоспника покладено на роботодавця.

Суд зазначає, що про порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 2-3 п. 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок № 18-1), для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /далі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, передбачений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі - Порядок № 18-1).

За приписами пунктів 2 та 3 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7 про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу..

За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 24.06.2020 у справі №392/1846/15-а, від 17.07.2021 у справі № 482/557/17 Верховний Суд, погодився із висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано відомостей про зайнятість безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції.

Проте, у даній справі, СТОВ "Золочівське" надано довідку від 09.02.2021 року в якій зазначено, що позивач працював на посаді тракториста-машиніста у спірні періоди та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачами протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року.

Суд зазначає, що 14.12.2020 року позивач досяг 55 років, та має страховий стаж не менше 30 років, з них не менше 20 років на роботі тракториста-машиніста, як безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, на підставі ч.2 ст.9 КАС України, суд зазначає про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог, та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області: №6368 від 24.11.2020 року, №7069 від 22.12.2020 року, №860 від 16.02.2021 року та оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №49, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.08.2021 року №749.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції у період з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року, з нарахуванням та виплатою зазначеної пенсії з 16 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем звертався з заявами про призначення пенсій до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно п. 4.8 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Заява, відомості з відповідних інформаційних систем ... обробляються в складі електронної пенсійної справи... Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі що призначив пенсію..», в даному випадку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Після реєстрації звернення в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області обробка двох останніх заяв позивача пройшла за принципом екстериторіальності, та вони були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, в подальшому - додане до електронної пенсійної справи.

Відповідно до абз. 12 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Абзацом 3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Отже, з огляду на приписи зазначених норм за принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію позивачу саме Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Згідно п.10.4 вказаного порядку - після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, тому нарахування та виплату пенсію позивачу здійснює саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Основного Закону).

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні в від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, вулиця Шкільна, 17, Суми, Сумська область, 40000), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вулиця 28-ї Армії, 6, Херсон, Херсонська область, 73000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Війти за межі позовних вимог.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №6368 від 24.11.2020 року, №7069 від 22.12.2020 року, №860 від 16.02.2021 року.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №49.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.08.2021 року №749.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 16.12.2020 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, з зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 16.12.2020 року нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з зарахуванням періодів робити до пільгового стажу, а саме: з 01.08.1984 року по 04.12.1984 року; з 02.02.1987 року по 15.11.2010 року; з 29.04.2011 року по 25.11.2013 року; з 28.02.2014 року по 11.12.2015 року; з 03.03.2016 року по 08.11.2016 року; з 03.01.2017 року по 03.01.2017 року; з 23.01.2017 року по 23.01.2017 року; з 03.03.2017 року по 02.05.2018 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 309,33,00 грн. (триста дев`ять гривень 33 копійки).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, вулиця Шкільна, 17, Суми, Сумська область, 40000) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 309,33,00 грн. (триста дев`ять гривень 33 копійки).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вулиця 28-ї Армії, 6, Херсон, Херсонська область, 73000, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 309,33,00 грн. (триста дев`ять гривень 33 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.