Справа № 420/16204/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/16204/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Житомирського військового інститута імені С.П. Корольова на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 по справі № 420/16204/21 за позовом Житомирського військового інститута імені С.П. Корольова до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И В:

06.09.2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Житомирського військового інституту С.П. Корольова до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у рахунок витрат пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 86 500,40 гривень, на р/р UA0000304, МФО 820172, код 08183359 у ГУ ДКУ у м. Київ, який належить Житомирському військовому інституту С.П. Корольова.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.09.2021 позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом шляхом надання заяви про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Так, в ухвалі суду від 10.09.2021 суд першої інстанції зазначив: «спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №560/1942/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, від 24.12.2019 у справі № 824/284/19-а.

З огляду на наказ Житомирського військового інституту С.П. Корольова від 01.03.2021 № 6, з солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 , курсантом штатним факультету технічних видів розвідки, розірвано контракт для проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту та відраховано з числа курсантів.

Отже, процесуальний строк на звернення до суду за захистом порушених прав у Житомирського військового інституту С.П. Корольова виник 01.03.2021, з моменту відрахування з навчання та дострокового розірвання контракту.

Разом з тим, згідно з рапортом від 01.03.2021, ОСОБА_1 зобов`язалася щомісяця відшкодовувати витрати на утримання її у ВВНЗ у сумі 2000,00 грн. до погашення повної заборгованості у сумі 90 444,40 грн.

Згідно з довідкою Житомирського військового інституту С.П. Корольова № 519/2424 від 14.07.2021, ОСОБА_1 добровільно сплатила на користь позивача 02.03.2021 2 000,00 грн., 30.04.2021 444,00 грн., 19.05.2021 1 500,00 грн.

Тобто, починаючи з квітня 2021 року ОСОБА_1 не виконувала своє зобов`язання щодо добровільної щомісячної сплати 2 000,00 грн. до повного погашення суми заборгованості перед інститутом, а з 20.05.2021 взагалі перестала сплачувати грошові кошти.

Разом з тим, позивач вперше звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості лише 14.07.2021, про що самостійно вказує у заяві про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.07.2021 позовну заяву Житомирського військового інституту С.П. Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів - повернув позивачеві (справа № 420/12749/21).

Суддя зазначає, що з огляду на встановлені обставини, позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду після того, як ОСОБА_1 перестала у добровільному порядку сплачувати заборгованість на користь позивача, у зв`язку із чим, суд робить висновок про неповажність наведених Житомирським військовим інститутом С.П. Корольова підстав пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Посилання позивача на направлення відповідачці претензії суд вважає безпідставним, оскільки у спірних правовідносинах відсутній обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору, тоді як позивач зобов`язаний дотримуватися процесуальних строків звернення до суду.

30.09.2021 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, згідно з якою представник позивача вказує, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин у зв`язку із направленням на адресу ОСОБА_1 претензії з вимогою сплати коштів відповідно до взятих зобов`язань. Представник позивача зазначає, що не звернення до адміністративного суду не було наслідком власної недбалості, легковажності, неорганізованості, а було зумовлено об`єктивними обставинами з посиланнями на норми керівних та підзаконних актів, які визначають можливість досудового врегулювання спірного питання.

Суд зазначає, що посиланням позивача на намагання вирішити спір у досудовому порядку, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, було надано оцінку в ухвалі суду від 10.09.2021 .

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 05 жовтня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строків звернення до адміністративного суду та повернув позивачеві адміністративний позов Житомирського військового інституту С.П. Корольова до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Ухвала суду першої інстанції від 05.10.2021 вмотивована тим, що у даному випадку позивачем не наведено, а судом першої інстанції не встановлено наявності об`єктивних перешкод, непереборних обставин, які були перешкодою для позивача реалізувати право на звернення до суду із вказаним позовом в межах, встановленого законодавством строку. Спроби позивача досудового порядку вирішення спору, замість своєчасного звернення до суду є його свідомим вибором, у зв`язку із чим не може бути визнано поважною причиною пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, розглянути позовну заяву, прийняти нову ухвалу про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вказував, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви з підстав невиконання ухвали суду від 10.09.2021 .

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не приділив уваги, що 25.08.2021 на розрахунковий рахунок Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 1000 грн, чим частково виконано вимогу позивача (претензії) від 15.06.2021 щодо відшкодування військовому інституту грошових коштів за утримання у вищому навчальному закладі. Оскільки перебіг строку розпочався 26.08.2021, тому військовим інститутом не було порушено вимоги ч. 5 ст.122 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спірні правовідносини виникли з підстав припинення проходження відповідачем військової служби (навчання) у Збройних Силах України, зокрема у Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, тому до спірних правовідносин застосовуються приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Перевіряючи питання, з якого саме часу починається відлік місячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964 затверджений Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти (надалі Порядок № 964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д","е","є", "з","и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Так, пунктом 7 Порядку № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Апеляційний суд зазначає, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, який обчислюється з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення таких витрат виникає у Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, саме після того, як курсант відмовся добровільно відшкодувати витрати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 160/11957/19 та від 21.01.2021 по справі № 560/1389/20.

Як встановив апеляційний суд матеріали справи містять докази того, що відповідач взяв на себе обов`язок з відшкодування витрат на навчання, проте не містять відомостей та доказів на їх підтвердження щодо строку протягом якого відповідач має виконати таке зобов`язання та добровільно відшкодувати апелянту витрати на навчання, оскільки загальний розрахунок коштів відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , від 01.03.2021 (а.с.55) не містить підпису відповідача в графі в якій вказаний строк, протягом якого відповідач має здійснити добровільне відшкодування витрат.

Проте, згідно з рапортом від 01.03.2021, ОСОБА_1 зобов`язалася щомісяця відшкодовувати витрати на утримання її у ВВНЗ у сумі 2000,00 грн. щомісяця до погашення повної заборгованості у сумі 90 444,40 грн.

Відповідно до довідки Житомирського військового інституту С.П. Корольова № 519/2424 від 14.07.2021, ОСОБА_1 добровільно сплатила на користь позивача 02.03.2021 2 000,00 грн., 30.04.2021 444,00 грн., 19.05.2021 1 500,00 грн.

Тобто, починаючи з квітня 2021 року ОСОБА_1 не виконувала своє зобов`язання щодо добровільної щомісячної сплати 2 000,00 грн. до повного погашення суми заборгованості перед інститутом, а з 20.05.2021 взагалі перестала сплачувати грошові кошти.

Житомирський військовий інститут С.П. Корольова направив на адресу відповідача (а.с.64) претензію від 15.06.2021 № 519/2034 (а.с.63), в якій зазначив, що станом на 15.06.2021 на розрахунковий рахунок військового інституту перераховано відповідачкою лише 3 944,00 грн, залишок боргу на 15.06.2021 складає 86 500,40 грн та просив в добровільному порядку здійснити погашення заборгованості за утримання у вищому навчальному закладі.

Відповідно до трекінгу поштового відправлення 384 (а.с. 65), встановлено, що ОСОБА_1 отримала претензію від 15.06.2021 № 519/2034 - 26.07.2021.

Як зазначено у довідці про відшкодування витрат на утримання у вищому навченому закладі ОСОБА_1 (а.с.66) 25.08.2021 .на розрахунковий рахунок Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 1 000,00 грн.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про неповажність причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позов, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Пунктом 7 Порядку № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Тобто, строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби, у даному випадку, необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 560/1389/20.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Отже, лише у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного строку добровільного відшкодування, позивач міг звернутися до суду.

З матеріалів справи встановлено, що 01.03.2021 відповідача під підпис ознайомлено з розрахунком відшкодування витрат на утримання у навчальному закладі.

Так, відповідач сплатила на користь позивача 02.03.2021 2 000,00 грн, погасивши першу частину заборгованості у місячний термін після підписання відповідного рапорту.

Другу частину заборгованості у місячний термін після підписання відповідного рапорту, відповідач сплатила 30.04.2021 444,00 грн., 19.05.2021 1 500,00 грн.

Третю частину заборгованості у місячний термін після підписання відповідного рапорту виконано частково, ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти 25.08.2021 .на розрахунковий рахунок Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова ОСОБА_1 в розмірі 1 000,00 грн, чим частково виконано вимогу позивача (претензії) від 15.06.2021 щодо відшкодування військовому інституту грошових коштів за утримання у вищому навчальному закладі з пропуском строку.

Так, позивач протягом місяця мав право на звернення до суду з вказаним позовом про стягнення витрат за навчання у примусовому порядку.

Проте, до суду з позовом позивач звернувся лише 06.09.2021, тобто перебіг строку розпочався 26.08.2021, оскільки 25.08.2021 на розрахунковий рахунок Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 1000 грн, чим частково виконано вимогу позивача (претензії) від 15.06.2021 щодо відшкодування військовому інституту грошових коштів за утримання у вищому навчальному закладі, тому військовим інститутом не було порушено вимоги ч. 5 ст.122 КАС України.

Колегія суддів вважає, що апелянт застосував всі необхідні дії для досудового врегулювання спору та без зволікань та протягом розумного строку вчиняв активних дій щодо звернення до суду з позовом.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житомирського військового інститута імені С.П. Корольова задовольнити

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 по справі № 420/16204/21 - скасувати.

Адміністративну справу № 420/16204/21 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.