Справа № 580/3012/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3012/21 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, сільського голови Будищенської сільської ради Приходька Григорія Миколайовича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, сільського голови Будищенської сільської ради Приходька Г.М., в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII «Про звільнення з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Будищенської сільської ради Приходька Г.М. від 21.04.2021 №55-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити позивача на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області з 23.04.2021;

- стягнути з Будищенської сільської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.04.2021 до часу винесення рішення про поновлення на роботі з розрахунку середньоденного заробітку в сумі 625,00 грн;

- стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що звільняючи позивача з посади з підстав порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування, Будищенська сільська рада не повідомила його про несумісне з посадою діяння, яке він, нібито, вчинив, не роз`яснила в чому саме полягає порушення позивачем Присяги, а звільнення відбулось без проведення службового розслідування, внаслідок чого порушено визначені Конституцією України гарантії захисту від незаконного звільнення.

Будищенська сільська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що до її повноважень належить звільнення посадових осіб місцевого самоврядування, а на користь порушення позивачем Присяги свідчить те, що останній не звітувався на вимогу депутатів і не надавав інформації стосовно проведеної ним роботи на сесіях сільської ради, а тому звільняючи позивача Рада діяла правомірно та у відповідності до вимог законодавства.

Сільський голова Будищенської сільської ради Приходько Г.М. також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що розпорядження від 21.04.2021 №55-к «Про звільнення ОСОБА_1 » було винесено виключно на виконання рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням сільського голови Будищенської сільської ради від 04.01.2021 №6-11/VIII затверджено заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 з 06.01.2021 з випробувальним терміном на три місяці (а.с.11).

Рішенням Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII «Про звільнення з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів» відповідно до ст. 25, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», абз.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п.9 ст.36 КЗпП України звільнено ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 22.04.2021 та виведено його зі складу виконавчого комітету Будищенської сільської ради (а.с.13).

На виконання вказаного рішення Будищенської сільської ради сільським головою Будищенської сільської ради винесено розпорядження від 21.04.2021 №55-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким відповідно до пп.7, 20 п.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.9 ст.36 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 22.04.2021 (а.с.15).

Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що Будищенська сільська рада, вирішуючи питання про звільнення із займаної посади заступника сільського голови ОСОБА_1 діяла в межах своїх повноважень, визначених законом, оскільки це питання належить до її компетенції, як передбачено чинним законодавством.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.38, ч.1, 2 ст.43 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування; кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 Закону №2493-III передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі ст.10 Закону України №2493-III, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Абзацом 2 ч.1 ст.20 Закону №2493-III встановлено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Як вбачається зі змісту рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII позивача звільнено з посади саме на підставі абз.2 ч.1 ст.20 Закону №2493-III, тобто за порушення Присяги.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону №2493-III громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту:

«Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки».

Присяга посадової особи органу місцевого самоврядування прийнята позивачем 06.01.2021 (а.с.75).

В той же час, обставина щодо порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги підлягає встановленню у визначений законодавством спосіб, оскільки таке порушення передбачає застосування до особи відповідальності у формі звільнення зі служби в органі місцевого самоврядування, в той час, як відповідно до ч.6 ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядок №950), згідно з п.1 якого відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

У своїх поясненнях Будищенська сільська рада повідомила, що позивач не звітувався на вимогу депутатів і не надавав інформації стосовно проведеної ним роботи на сесіях сільської ради, тобто не виконував своїх безпосередніх посадових обов`язків, внаслідок чого його було звільнено за порушення Присяги.

Суд звертає увагу, що не виконання заступником сільського голови своїх посадових обов`язків свідчить про недодержання посадовою особою місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, що є прямою підставою для проведення службового розслідування в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950.

Разом з тим, відповідно до листа Виконавчого комітету Будищенської сільської ради від 30.04.2021 №02-17/1890 службове розслідування за фактом порушення позивачем Присяги, передбаченої ст.11 Закону №2493-III не проводилось.

В той же час, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем Присяги в частині не звітування на вимогу депутатів, не надання інформації стосовно проведеної роботи на сесіях сільської ради, не виконання своїх посадових обов`язків.

Такі обставини підлягали встановленню шляхом проведення відповідного службового розслідування, за результатами якого мав бути складений акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством, що прямо передбачено в п.8 Порядку №950.

Крім того, проведення службового розслідування є механізмом забезпечення конституційної гарантії захисту особи від незаконного звільнення.

Так, в силу п.8 ч.2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право порушувати питання про недовіру сільському, селищному, міському голові, розпуск органів, утворених радою, та звільнення посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Отже, депутат місцевої ради наділений правом порушити питання про звільнення посадових осіб місцевого самоврядування, а до повноважень сільської ради належить внесення змін до складу виконавчого комітету, разом з тим, такі права та повноваження мають реалізовуватись виключно за наявності визначених законом підстав та з дотриманням встановленого порядку.

Таким чином, оскільки Будищенською сільською радою не вжито жодних заходів з метою проведення службового розслідування та встановлення обставин щодо не виконання позивачем посадових обов`язків, беручи до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин порушення ОСОБА_2 . Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування, висновок щодо наявності підстав для звільнення позивача відповідно до абз.2 ч.1 ст.20 Закону №2493-III є необґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII не містить будь-яких обґрунтувань, в ньому не наведено жодних обставин, які були враховані під час його прийняття, звільнення позивача відбулось без забезпечення гарантованого Конституцією права на захист від незаконного звільнення та без дотримання визначеної законодавством процедури.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

ЄСПЛ визнає звільнення працівника з роботи, у тому числі з посад публічної служби однозначним втручанням у право на повагу до приватного життя.

За сталою практикою Європейського Суду, приватне життя "охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру" (див. п. 25 "C. проти Бельгії" від 07 серпня 1996 року (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції "захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом" (див. п. 61 рішення Суду у справі "Pretty проти Сполученого Королівства" (справа № 2346/02, ECHR 2002)). Поняття "приватне життя" не виключає в принципі діяльність професійного чи ділового характеру. Адже саме у діловому житті більшість людей мають неабияку можливість розвивати відносини із зовнішнім світом (див. п. 29 рішення Суду у справі "Niemietz проти Німеччини" від 16 грудня 1992 року). Таким чином, обмеження, встановлені щодо доступу до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (див. п. 47 рішення Суду у справі "Sidabras and Dћiautas проти Латвії" (справи № 55480/00 та № 59330/00, ECHR 2004) і п.п. 22-25 рішення Суду у справі "Bigaeva проти Греції" від 28 травня 2009 року (справа 26713/05)). Крім того, зазначалося, що звільнення з посади становило втручання у право на повагу до приватного життя (див. п.п. 43-48 рішення Суду у справі "Ozpinar проти Туреччини" від 19 жовтня 2010 року (справа № 20999/04)).

Таким чином, з огляду на викладені обставини та з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII «Про звільнення з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів» є необґрунтованим, не відповідає вимогам КАС України, прийнято з порушенням визначеного законодавством порядку та має наслідок порушення гарантованих Конституцією України прав позивача на працю, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що рішення Будищенської сільської ради від 15.04.2021 №13-19/VIII було покладено в основу розпорядження сільського голови Будищенської сільської ради Приходька Г.М. від 21.04.2021 №55-к «Про звільнення ОСОБА_1 », то таке розпорядження також не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога підлягає задоволенню, як похідна.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Беручи до уваги, що судом встановлено обставину щодо протиправності рішень відповідачів про звільнення позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для поновлення позивача на попередній роботі на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Будищенської сільської ради від 30.04.2021 №247 (а.с.17) загальна сума доходу позивача за період лютий-березень 2021 року (два місяці перед звільненням) становить 26250,00 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача розраховується наступним чином: 26250,00 грн/42 (робочі дні за період лютий-березень 2021 року) = 625,00 грн.

Суд звертає увагу, що день звільнення є останнім робочим днем працівника, а тому розрахунок вимушеного прогулу слід визначати, починаючи з дня наступного після звільнення та завершувати датою прийняття судом рішення про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника.

Кількість робочих днів у період з 23.04.2021 (наступний день після звільнення позивача) по 03.12.2021 (день постановлення судом рішення про поновлення позивача на посаді) становить 155 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.04.2021 по 03.12.2021 становить: 625,00 грн (середньоденне грошове забезпечення) х 155 р.д. (робочих днів вимушеного прогулу) = 96875,00 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Втім позивач не довів суду ані факту спричинення моральної шкоди, ані причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачу фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 15 квітня 2021 року №13-19/VIII «Про звільнення з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів».

Визнати протиправним і скасувати розпорядження сільського голови Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Приходька Григорія Миколайовича від 21 квітня 2021 року №55-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області з 23 квітня 2021 року.

Стягнути з Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області (19620, Черкаська область, Черкаський район, с.Будище, вул.30 років Перемоги, 42, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2021 року по 03 грудня 2021 року в сумі 96875,00 грн (дев`яносто шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять грн 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 07 грудня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма