Справа № 204/9745/21
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/9745/21
Провадження № 2-а/204/95/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

представника позивача Смолянкіної Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Іванової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її затримання і поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 08 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року вищевказані адміністративні справи були об`єднані в одне провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула на територію України 19 січня 2009 року та з того часу територію України не залишала. 01 липня 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримало лист від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за вих. № 4/1-1452 від 01.07.2021 року, в якому, зокрема, зазначалось, що при проведенні заходів, спрямованих на протидію налагодження каналів нелегальної міграції, що можуть використовуватись учасниками міжнародних терористичних організацій, отримана інформація про громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , уродженку Української ССР, Волинської області, яка з 2009 року перебуває на території України. 02 липня 2021 року відповідач був доставлений у службове приміщення Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Протоколом про адміністративне правопорушення ПР МДН 001906 зафіксовано, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 з 19 січня 2009 року мешкає без реєстрації за різними адресами у м. Дніпрі та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП. Також, відповідач надав письмові пояснення, з яких вбачається що з 2009 року вона перебуває на території України та працює не маючи законних підстав. 01 липня 2021 року до Головного управління Державної міграційної служби України надійшло подання про прийняття рішення згідно чинного законодавства щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство України від Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ НП в Дніпропетровській області, в якому зокрема, зазначено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 на даний час незаконно перебуває на території України, чим порушує міграційне законодавство. Зауважує, що ОСОБА_1 з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зверталась, інформація щодо визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня. Відповідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, у відповідача відсутні записи про реєстрацію шлюбу на території України та записи про реєстрацію відповідача як батька/матері. Відповідач востаннє здійснив в`їзд на територію України у 2009 році за паспортним документом громадянина Російської Федерації в особистих справах, та з того часу з України не виїжджав, чим порушив вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перейшовши таким чином на нелегальне становище. Здійснивши востаннє в`їзд в Україну приблизно 2009 року (інформація про перетин кордону та інформація надана ГЦОСІ Державної прикордонною службою України за останні 5 років відсутні) в особистих справах мав право перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150. 02 липня 2021 року стосовно відповідача прийнято рішення № 8 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , яким останню було зобов`язано залишити територію України у термін до 02 серпня 2021 року. Вказане рішення про примусове повернення з України відповідачем не оскаржувалось. Однак, вказане рішення відповідач не виконав та на теперішній час продовжує ухилятись від його виконання. Оскільки ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала без поважних причин рішення про примусове повернення, це є підставою для звернення з позовом про примусове видворення з України іноземця. Крім того, відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, що є грубим порушенням міграційного законодавства України. Дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього). У відповідача відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат пов`язаних з перебуванням останнього на території України. У відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже у відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів. Відповідач упродовж тривалого періоду мешкає без реєстрації за різними адресами та ухиляється від виконання рішення про примусове повернення. Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, а також, зважаючи на відсутність у відповідача коштів на покриття витрат пов`язаних з придбанням транспортних квитків та документів для виїзду з території України, наявні підстави для звернення до суду з позовом про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду та просив: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, з метою забезпечення її видворення за межі України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; примусово видворити за межі України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача - Смолянкіна Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що в Україну вона прибула 19 січня 2009 року, проживала у своєї тітки. До 2011 року вона постійно продовжувала вид на проживання, однак з 2011 року в неї погіршився матеріальний стан, що унеможливило продовження дії документів для законного перебування на території України. Дітей не має, не заміжня. На теперішній час проживає з співмешканцем та його батьками у АДРЕСА_1 . Перебуваючи в Україні працювала на різних посадах, в основному продавцем в сфері торгівлі. З Росії поїхала за власним бажанням по сімейним обставинам. В Росії її ніхто не переслідував, правоохоронними органами вона не розшукується. На теперішній час близьких родичів в Росії у неї не залишилося. З заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, до компетентних органів України вона не зверталася, оскільки не була обізнана про таку можливість. Просила суд залишити проживати її в Україні оскільки їхати їй нікуди та вона має право знаходитися в Україні оскільки народилася на її території.

Представник відповідача Іванова В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась у м. Нововолинськ Волинської області Української ССР та є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданим 29 грудня 2008 року Відділом УФМС Росії по Курганській області в місті Курганськ.

Згідно Доповідної провідного спеціаліста Чечелівського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, за обліками реєстру відділу державної реєстрації актів цивільного стану, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно народилась на території України (м. Нововолинськ Волинської області), не є матір`ю та не перебуває у шлюбі.

Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Чечелівського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було подано подання № 4/1-1452 від 01 липня 2021 року, з якого вбачається, що було встановлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка незаконно проживає на території України, чим порушує вимоги законодавства України, у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просив прийняти рішення про примусове повернення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 02 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено протокол АА № 135628 про адміністративне затримання та доставлено її у службове приміщення Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

02 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 001906, в якому зазначено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою ПН МДН 001904 від 02 липня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

При цьому, у своїх письмових поясненнях від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 зазначала, що вона приїхала в Україну до тітки на постійне місце проживання. В даний момент вона проживає зі співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 , працює без оформлення та проживає на території України без посвідки на проживання. Планує отримати громадянство України, оскільки є уродженкою України. Зобов`язалась звернутись у посольство Російської Федерації для отримання закордонного паспорта, після чого покинути територію України.

Також, 02 липня 2021 року було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, затверджене в.о. начальника Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 02 серпня 2021 року. У вказаному рішенні також зазначено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула на територію України 19 січня 2009 року. Під час перевірки документів було виявлено, що з 19 квітня 2009 року мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ухиляється від виїзду з України, що є порушенням вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (втрачено підстави для перебування в Україні передбачені п. 15 ст. 4) на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року. За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 та згідно постанови про адміністративне правопорушення накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 700,00 грн.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

У частині 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» закріплено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Однак, згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-31693/0/15-21-Вих від 20 серпня 2021 року вбачається, що інформації про перетинання державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено.

Отже, судом встановлено, що рішення про примусове повернення від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 до теперішнього часу так і не виконала, територію України не покинула.

Згідно з інформацією, наданою Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області листом від 01 вересня 2021 року, вбачається, що згідно проведених перевірок за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не зверталась. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відносно вищезазначеної особи відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, документи які б підтверджували законне перебування відповідача на території України відсутні, що є підставою для прийняття рішення про примусове видворення.

08 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено протокол АЗ № 081725 про адміністративне затримання у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

08 грудня 2021 року заступником начальника Чечелівського відділу у м. Дніпрі ГУДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме поміщено її до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення. У вказаному рішенні зазначено, що воно прийнято на підставі положень статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою забезпечення примусового видворення. Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 липня 2021 року.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз`яснено у пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України відповідач не зверталась.

Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Жодних доказів протилежного суду не надано.

Згідно з частиною 1 статті 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 незаконно перебуває в Україні та наявні докази, що підтверджують її ухилення від добровільного виїзду, вона не має законного джерела існування, власності та зареєстрованого місця проживання на території України, суд вважає позов обґрунтованим та приходить до висновку, що громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід примусово видворити за межі території України, а також затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її видворення за межі України на строк необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

У зв`язку з викладеним рішення суду слід звернути до негайного виконання.

На підставі ст.ст. 26, 30 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 7-9, 72, 77, 90, 96, 229, 242-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її затримання і поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її видворення за межі України на строк необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез