Справа № 160/19417/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 грудня 2021 року Справа № 160/19417/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (адреса: вул. Троїцька, 20-А, м. Дніпро, 49001, ) заборгованість за предмети однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у сумі 3 563 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят три гривні) 94 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду;

- нову редакцію позовної заяви з дотриманням вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України;

- докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії нової редакції позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від позивача надано до суду клопотання з додатками, а саме витяг з ЄДРПОУ, копія супровідного листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відміткою про надходження до ГУНП ухвали від 10.11.2021 року по справі №160/19417/21, позовна заява ГУНП з доданими документами, заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду та докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії нової редакції позовної заяви.

Перевіривши подані документи, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали суду позивачем виконані не в повному обсязі.

В ухвалі суду від 10.11.2021 року позивачу було роз`яснено, що частиною 6 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так, позовну заяву подано та підписано представником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській област без дотримання вимог пункту 2 частини п`ятої ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судом було зобов`язано позивача надати нову редакцію позовної заяви з дотриманням вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Перевіривши уточнену позовну заяву, надану на виконання вимог ухвали суду від 10.11.2021 року, судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Таким чином вимоги ухвали суду від 10.11.2021 року в цій частині позивачем не виконані.

Також на виконання вимог ухвали суду від 10.11.2021 року позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що відповідно до чинного законодавства питання щодо відшкодування предметів однострою не відноситься до справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби у розумінні ч. 5 ст. 122 КАС України, як вказано судом першої інстанції у своїй ухвалі від 10.11.2021 по справі №160/19417/21. Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП від 18.10.2021 № 21/1207, станом на 18.10.2021, кошти у рахунок погашення ОСОБА_1 заборгованості за однострій ГУНП не надходили та за якою наявна заборгованість - 3 563 грн. 94 коп. Таким чином, вважає, що ГУНП не порушено строку на звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Також у поданій заяві позивач просив врахувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 160/8237/19 адміністративне провадження № KZ9901/3755/20, постанові Верховного Суду від 20.11.2019 по справі №209/1396/19(2-а/209/50/19) (№К/9901/30456/19).

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 зазначено, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи…. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк звернення до адміністративного суду в даній справі становить один місяць з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

З позовної заяви вбачається, що з 01.06.2020 року по 07.12.2020р. ОСОБА_1 проходила службу у структурі Головного управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно частини першої статті 59 Закону України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Отже служба в поліції є публічною службою.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою відповідачем заборгованості за предмети однострою особистого користування під час виконання нею службових обов`язків, строк експлуатації яких не закінчився у сумі 3 563 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят три гривні) 94 коп.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк звернення до адміністративного суду в даній справі становить один місяць з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Наказом ГУНП від 07.12.2020 року № 330 о/с згідно Закону України «Про Національну поліцію» звільнено за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Синельниківського відділу поліції з 7 грудня 2020 року.

Відповідно до зазначеного наказу ГУНП від 07.12.2020 року № 330 о/с сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 3 563 грн. 94 коп.

Згідно довідки УЛМТЗ ГУНП № 1/12/189 «Про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився», на день звільнення поліцейському видано предмети однострою, сума вартості яких складає 3 563 грн. 94 коп.

Позивач зазначає, що на адресу за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 направлено лист від 19.04.2021 року № 4311/103/05-2021, яким останню повідомлено, що нею не відшкодована вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких на дату звільнення з лав Національної поліції України не закінчився, обсяг коштів, який має бути сплачений - 3 563 грн. 94 коп.

Так, згідно витягу з трекінгу офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» відправлення № 206 повернено за зворотною адресою та вручено 27.05.2021 року.

Таким чином, саме з 27.05.2021 року розпочався перебіг місячного строку звернення позивача до суду з вимогами пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача. Однак дану позовну заяву подано до суду 19 жовтня 2021 року, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної кореспонденції Дніпропетровського окружного адміністративного суду, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Посилання позивача на позицію Верховного суду викладену в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 160/8237/19 адміністративне провадження № KZ9901/3755/20, постанові Верховного Суду від 20.11.2019 по справі №209/1396/19(2-а/209/50/19) судом відхиляються, з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Так, судом зроблено роздруківки постанови Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 160/8237/19 та постанови від 20.11.2019 по справі №209/1396/19(2-а/209/50/19).

У постановах Верховного Суду від 26.03.2020 та від 20.11.2019 розглядалися питання щодо пропуску Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та Департаментом патрульної поліції строку на апеляційне оскарження.

У даній справі предметом розгляду є питання щодо стягнення на користь Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (адреса: вул. Троїцька, 20-А, м. Дніпро, 49001, ) заборгованості за предмети однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

У постановах Верховним Судом від 26.03.2020 та у постанові від 20.11.2019 не досліджувалося питання строку звернення до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за предмети однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Таким чином правовідносини у даній справі та у справі №160/8237/19 виникли з різних підстав, а тому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.03.2020 по справі № 160/8237/19 судом не враховуються.

Суд, вкотре звертає увагу позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 викладену в постанові та в якій зазначено, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи…. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

На підставі аналізу сформульованих цим судом позицій можливо дійти висновку про те, що правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

При цьому ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38) підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, підсумовуючи вище викладене, можливо дійти висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У наданій до суду заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач фактично не погоджується з ухвалою суду від 10.11.2021 року.

При цьому не зазначає підстав звернення до суду з пропуском місячного строку, а також не надає докази на підтвердження поважності причин такого звернення до суду.

Згідно частиною першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 суд визнає підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду неповажними.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Станом на 06.12.2021 року позивач в повному обсязі не виконав вимоги ухвали суду від 10.11.2021 року, а тому позовна заява Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 123, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулась до суду із позовною заявою, разом із оригіналом позовної заяви й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.12.2021 року.

Суддя О.М. Неклеса