Справа № 520/24003/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
08 грудня 2021 р. № 520/24003/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бідонько А.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з період з 13.11.2017 року по 17.04.2020 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з період з 13.11.2017 року по 17.04.2020 року.

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 12.11.2021 року зазначена позовна заява була залишена без руху та надано строк десять днів з моменту отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На зазначену ухвалу позивачем 06.12.2021 було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій позивач не заперечував факту пропуску строку, та зазначив, що оскільки він не має юридичної освіти та не знає особливостей пенсійного законодавства він не міг знати, що його права порушуються.

Так, згідно зі ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" 19 жовтня 2000 року N 2050-III (далі по тексту - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, компенсації підлягають нараховані грошові доходи, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 17.04.2020, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 по справі №520/1640/2020, здійснено остаточний розрахунок з позивачем (виплачено індексацію грошового забезпечення), що підтверджується довідкою АТ КБ "Приват Банк" та зазначено самим позивачем у позовній заяві.

Відтак, компенсація втрати частини доходів підлягала виплаті разом зі сумою індексації, тобто 17.04.2020.

Отже, саме з вказаного часу позивач, з огляду на положення норм чинного законодавства, дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав в частині невиплати компенсації.

В той же час, позов до суду подано 18.11.2021, тобто понад дев`ятнадняць місяців після отримання такої виплати.

З приводу правових наслідків звернення осіб за вирішенням спірних питань до подання позову до суду Верховний Суд в ухвалі від 03.06.2021 по справі № 520/2893/21 зазначив «Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, встановив, що предметом спору є розмір отриманої ОСОБА_2 як учасником бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за період з 2017 до 2020 рр.; вказаний вид грошових виплат є періодичним платежем, про порушення своїх прав позивач міг дізнатися під час отримання такої виплати у розмірі, з яким він не погоджується, та реалізувати право на звернення до суду щодо оспорювання кожної щорічної виплати до 05.11.2017, 05.11.2018, 05.11.2019 та 05.11.2020.

Залишаючи без змін ухвалу суду про повернення позовної заяви, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду з даним позовом, після залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених ч. 1 ст. 123 КАС України, не навів поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України, сформульованою у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 про перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії, тобто, у категорії подібних адміністративних справ щодо обчислення, призначення, перерахунку соціальних виплат. У п. 43 зазначеної постанови Суд дійшов висновку, що:

«для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

Зважаючи на викладене, Суд у цій справі не вбачає підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, а отже доводи позивача викладені в заяві від 06.12.2021 про необізнаність про порушення його прав з огляду на відсутність юридичної освіти, суд вважає необгрунтованими.

Оцінюючи поважність цієї причини, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Крім того, дослідивши зміст та обґрунтування поданої позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду суд зауважує, що вона взагалі не містить обґрунтування пропуску строку звернення саме з цим позовом, оскільки відповідно до змісту заяви позивач вказує, що його права порушені невідповідністю розміром пенсії, однак предметом розгляду даної справи є не нарахування та не виплата компенсації втрати частини доходу військовою частиною НОМЕР_1 .

Отже, підстави викладені позивачем в заяві про поновлення строку не визнаються судом поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що оскільки наведені позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду причини пропуску строку не є поважними, а отже в задоволенні заяви слід відмовити, а позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.