Справа № 266/6159/21
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/6159/21
Провадження № 2-а/266/46/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, який в подальшому уточнив. В уточненій позовній заяві зазначив, що постановою серії ЕАО № 4826516 від 27.09.2021 року, поліцейського УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом Вовк А.П. , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП . Відповідно до постанови - 27.09.2021 року о 10:36 год. він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», номерний знак « НОМЕР_1 », рухався зі швидкістю 73 км/год., тим самим порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР України.

Позивач заперечує факт вчинення інкримінованого йому порушення, в обгрунтування посилався на наступне.

Позивач зазначив,що 27.09.2021 року приблизно 10.30 годин, він, керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » , рухався по вул. Флотскій зі сторони вул. Латишева в сторону пр. Мира в м. Маріуполі, де його зупинив поліцейській Вовк А.П. та повідомив, що він нібито перевищив швидкісний режим та рухався зі швидкістю 73 км/год. Однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки він рухався без перевищення швидкісного режиму. йому було показано пристрій вимірювання швидкості на якому був зображений автомобіль та у куті екрану було написано «73». При цьому йому не були пред`явлені свідоцтво про повірку і сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки, а також шляховий лист, що підтверджував би законне розташування поліцейських на даній ділянці дороги. Надалі, поліцейським УПП в Донецькій області Вовк А.П. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 гривень.

Позивач не погоджується із постановою поліцейського УПП в Донецькій області Вовк А.П., оскільки вважає себе невинним, постанову поліцейського серії ЕАО № 4825616 від 27.09.2021 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, незабезпеченням ефективного засобу юридичного захисту.

Просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також зазначив, що відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суд від 25.06.2020 року у справі №166/224/20, зазначено,що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-УІІІ, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксації повинна бути розміщена на видному місці.

У зв`язку із вищевикладеним, вважає постанову протиправною, та просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності Рябко І.В., надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування чого зазначила наступне.

Під час несення служби в м. Маріуполь, Приморський район, вул. Флотська , буд. 194, 247м., 27.09.2021 року екіпажем "Чайка", за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000788) було виявлено порушення ПДР, а саме, водій транспортного засобу Hyundai Accent з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 (сімдесят три) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 (двадцять три) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими.

Вказаний факт підтверджується долученим фото та в відео, на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. На вимогу поліцейського, щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , було виконано в повному обсязі.

За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284, КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови серії ЕАО №4825616 від 27.09.2021 року. Розглядаючи дану справу, співробітник УПП Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 представник відповідача зазначила, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Іпс, СІНА, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Слід зазначити, що відповідно до наведеної інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Слід зауважити, що Мінекономрозвитком ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», було зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (копія роз`яснення додається до відзиву).

Отже, використання ручного вимірювача швидкості приладу TruCam в мобільному режимі (з рук), що прямо передбачено його конструкцією та підтверджується інструкцією з використання, сертифікатом відповідності та роз`ясненням ДП «Укрметртестстандарт», безумовно являється обґрунтованим та законним.

Можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2%,

Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Щодо посилання позивача на рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідача зазначив, що виходячи зі статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка визначає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому зазначене рішення не може бути взяте за основу при прийнятті рішення суддею.

Таким чином, вважає помилковими доводи позивача про порушення інспектором порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam тп здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому слід наголосити, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Таким чином, зважаючи на викладене, вважаєа, що постанова серії ЕАО № 4825616 від 27.09.2021 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Позивач ОСОБА_1 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності Рябко І.В. у відзиві вказала, що розгляд справи просить провести за її відсутності, в позовних вимогах просила відмовити.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови серії ЕАО № 4825616 від 27.09.2021 року, ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 27.09.2021 року о 10 год. 36 хв., керував автомобілем «Hyundai Accent», номерний знак « НОМЕР_1 » в м. Маріуполі по вул. Флотська, 194 (247м.) та рухався зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху.(а.с.3).

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотознімок з приладу TruCam LTI 20/20, відеозапис, на якому міститься процедура розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також відео-фрагмент з приладу TruCam LTI 20/20, на якому фіксується швидкість автомобіля. (а.с.28).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України відповідними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на автомобіль «Hyundai» ,який рухався, інспектором патрульної поліції наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM LTІ 20/20 з руки (рук), також цн свідчить про те, що така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Крім того, з наданого відповідачем відеозапису неможливо розібрати номерний знак автомобіля «Hyundai», яким нібито керував позивач, тобто фактично ідентифікувати автомобіль, швидкість якого вимірювалася о 10 год. 36 хв. натомість представником відповідача у відзиві надано фото задньої частини автомобіля «Hyundai», на якому зображено номерний знак « НОМЕР_1 ».

При цьому, матеріали відео - та фотофіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу з перевищенням швидкості та номерного знаку.

Особа позивача, як водія транспортного засобу, встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частин перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України на 23 км/год.

Так, спірна постанова серії ЕАО № 4825616 від 27.09.2021 року не містить посилань на докази, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 представником відповідача разом з відзивом на адміністративний позов долучені фотознімки, відеофіксація приладу TruCAМ від 27.09.2021 року та видеофіксація з боді-камер поліцейських. Однак, з видеофіксації TruCAM LTІ 20/20 неможливо розібрати номерний знак автомобіля «Hyundai», яким нібито керував позивач, що позбавляє суд можливості оцінити їх, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, поліцейським який розглянув справу не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Суд знаходить обґрунтованим посилання представника відповідача на лист ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», де зазначено, що вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що позов ОСОБА_1 який не є суб`єктом владних повноважень, задоволений, судовий збір в розмірі 454,00 гривень підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень УПП в Донецькій області, на користь держави.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою і такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 4825616 від 27.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі винесену капралом Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вовк Андрієм Павловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збіо у сумі 454 гривень (чотириста п,ятдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Федотова В. М.