Справа № 160/16325/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги, -
13 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко Олександр Володимирович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 20.10.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про продовження строку для надання відзиву у справі задоволено, продовжено Головному управлінню ДПС в Дніпропетровській області строк на подання відзиву на позов протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.12.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Таврія» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежитлового будинку - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з сараєм, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1464,3 кв.м., до якого відноситься сарай (цегла) загальною площею 38,8 кв.м.
У п. 1.6 вказаного договору зазначено, що відносно нежитлового будинку за договором укладено договір оренди приміщення з парафією Української православної церкви Київського Патріархату від 10.09.1999р. на період з 01.10.1999р. до 01.10.2019р. з правом послідуючого викупу.
01.01.2020 року між ОСОБА_1 (Орендодавець), яка є пенсіонеркою та володільцем нежитлового приміщення що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з однієї сторони й Релігійною Громадою Святого Василя Великого Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату, яка є самостійною юридичною особою, код юридичної особи 25927904, що діє на підставі Статуту в особі ОСОБА_2 , настоятеля Храму, уклали додаткову угоду до договору оренди нежитлового приміщення.
Згідно з п.п. 2.1 - 2.2 вказаної додаткової угоди орендодавець зобов`язується продовжити використання приміщення що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення релігійних потреб у стані, що забезпечує його використання для розміщення релігіозної громади - Парафієї Української православної церкви Київського Патріархату. Строк оренди визначається з 10 жовтня 2019 року по 31 грудня 2022 року.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у приватній власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нерухомості (будинок магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з сараєм) за реєстраційним номером 8232713, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу податкового органу протиправними та такими, що прийнято з порушенням вимог законодавства та таким, що підлягає скасуванню, звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно Податкового кодексу України є місцевим податком.
Так, відповідно до пункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Водночас, згідно пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 пункту 226.3 статті 266 Податкового кодексу України).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 пункту 226.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Згідно п.п. 266.4.1. пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Підпунктом 266.4.3. пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Рішенням Зеленодольської міської ради від 25.06.2019 року № 1195 «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2020 рік», встановлено пільги з податку, що сплачується на території Зеленодольської міської ради з об`єктів нежитлової нерухомості: у розмірі 50 відсотків на нежитлові будівлі; в розмірі 100 відсотків громадським об`єднанням, благодійним організаціям, релігійним організаціям, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Як встановлено судом, відповідно до договору від 22.12.2004 року придбана ОСОБА_1 нежитлова будівля розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передана в оренду парафії Української православної церкви Київського Патріархату відповідно до договору від 10.09.1999 року на період з 01.10.2019 року до 01.10.2019 року з правом послідуючого викупу та відповідно до додаткової угоди від 01.01.2020 року на період з 10 жовтня 2019 року по 31 грудня 2022 року.
Таким чином, у 2020 році майно - нежитлова будівля (будинок магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з сараєм) за реєстраційним номером 8232713, власником якої є позивачка та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передана в оренду парафії Української православної церкви Київського Патріархату на підставі договору оренди нежитлового приміщення.
Доводи позивача про те, що позивачка звільнена від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки рішенням Зеленодольської міської ради від 25.06.2019 року № 1195 суд не приймає до уваги з огляду на те, що підпунктом 266.4.3. пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами та 266.4.2 для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта оподаткування, що використовується їх власником з метою одержання доходів (здаються в оренду).
Доводи позивача про те, що оскаржувані рішення є скасованими у зв`язку із закінченням строку на розгляд скарги позивача, суд не приймає до уваги з огляду на те, що Законом України від 13 травня 2020 року №591 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» (редакція діє з 29.05.2020 року) внесено зміни до п.528 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні Положення» ПКУ, відповідно до якого тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУШ-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 ПКУ (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна