Справа № 620/1667/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1667/21 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Степанюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (повний текст виготовлено 29 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Північної митниці Держмитслужби щодо направлення листа Північної митниці Держмитслужби від 17.02.2021 № 7.11-1/7.11-12-01/4/1433 на адресу Державної митної служби України про продовження випробувального терміну на 35 календарних днів заступнику начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України № 93-о від 19.02.2021 «Про продовження строку випробування»;

- визнати протиправним та скасувати попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що очевидним та беззаперечним є те, що останнім днем випробовувального терміну є 10.02.2021 року. Також, беззаперечним є те, щок строк продовження випробувального терміну був продовжений через значний проміжок часу після його закінчення, що є неприпустимим в силу приписів нормативно-правових актів.

Позивач вказує, що йому взагалі не міг бути встановлений випробувальний термін, оскільки приписи КЗпП містять пряму заборону встановлення випробування при прийнятті на роботу в іншу місцевість і при переведенні на роботу на інше підприємство, при цьому, позивач підтверджує, що такі доводи ним не були викладені у позовній заяві.

Апелянт наполягає, що невідповідність займаній посаді була встановлена особою, яка не є суб`єктом призначення на посаду заступника начальника Північної митниці Держмитслужби.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року відкрито провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними дій та скасування рішень та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

01 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Державної митної служби України, в якому відповідач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції, а також зазначає, зокрема, що оскільки дії відповідача без ухвалення остаточно рішення (в даному випадку на момент подання позовної заяви позивач лише припускав у майбутньому ймовірне звільнення) не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони кремо від такого рішення не оскаржуються.

04 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства фінансів України, в якому третя особа вказує, що вважає законним та обгрунтованим рішення суду першої інстанції та вказує про відстутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

05 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Північної митниці Державної митної служби України, в якому відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін та посилаючись на судову практику, наголошує про відсутність порушеного права позивача.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними дій та скасування рішень до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 грудня 2021 року, а також продовжено строк розгляду апеляційної скарги на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

29 листопада 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Північної митниці Державної митної служби України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року клопотання Північної митниці Державної митної служби України про проведення судового засідання у режимі відеоконференції - задоволено, визначено провести судове засідання у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними дій та скасування рішень в режимі відеоконференції 06 грудня 2021 року.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала та просила суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представники відповідачів та третьої особи наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Державної митної служби України від 06.11.2020 № 1128-о було призначено ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Північної митниці Держмитслужби з 10.11.2020, із встановленням випробування на зазначеній посаді строком три місяці (т. 1, а.с. 12).

Наказом Північної митниці Держмитслужби № 693-о від 10.11.2020 було оголошено наказ Державної митної служби України від 06.11.2020 № 1128-0 «Про призначення ОСОБА_1 » (т. 1, а.с. 13).

04.01.2021 позивач отримав письмові завдання для виконання протягом строку випробування на посаді заступника начальника Північної митниці Держмитслужби (т. 1, а.с. 19-20).

Північна митниця Держмитслужби листом від 17.02.2021 № 7.11-1/7.11-12-01/4/1433 повідомила Державну митну службу України про необхідність продовження випробувального терміну позивачу строком на 35 календарних днів, посилаючись на те, що позивач у період випробування був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю з 12.11.2020 по 23.11.2020; перебуванням у відпустках: додатковій як працівнику, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тривалістю 14 календарних днів з 08.12.2020 по 21.12.2020, щорічній основній відпустці тривалістю 9 календарних днів з 22.12.2020 по 31.12.2020 (т. 1, а.с. 14).

Наказом Державної митної служби України від 19.02.2021 № 93-о було продовжено строк випробування на посаді заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 строком на 35 календарних днів (т. 1, а.с. 16).

Північною митницею Держмитслужби на ім`я голови Державної митної служби України направлено листа, в якому зазначено, що за період випробувального терміну на посаді заступника начальника Північної митниці Держмитслужби позивачем незабезпечено виконання встановлених завдань та вказано на недоліки в роботі підзвітних йому структурних підрозділів Північної митниці Держмитслужби та підлеглих співробітників (т. 1, а.с. 29-31).

У зв`язку із встановленням невідповідності позивача займаній посаді протягом строку випробування, Державною митною службою України направлено позивачу попередження про припинення державної служби та звільнення з займаної посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби від 05.03.2021, у якому, зокрема, зазначено про незабезпечення позивачем виконання завдань, встановлених в період випробувального терміну (т. 1, а.с. 33).

Вважаючи продовження строку випробування та попередження про припинення державної служби протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що встановлювати випробувальний строк при призначенні на посаду є правом відповідача, що він і зробив, встановивши позивачу три місяці випробувального строку, до завершення якого він мав би зарекомендувати себе як кваліфікований працівник, а відповідач своєю чергою мав можливість пересвідчитися у його відповідності займаній посаді.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що відсутність наказу про продовження строку випробування одразу після спливу трьох місяців не може заперечити дію положень частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII і можливості її безпосереднього застосування. Водночас, твердження представника позивача про завершення випробувального строку станом на 10.02.2021 ґрунтуються на помилковому трактуванні положень законодавства, оскільки строк випробування в силу прямої дії вказаної статті продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких позивач фактично не виконував посадові обов`язки.

Таким чином, суд першої інстнації дійшов висновку, що відповідач мав достатні як фактичні, так і правові підстави для винесення позивачу попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021, оскільки у межах встановленого строку позивач не пройшов випробування на відповідність займаній посаді. Обставини, які слугували для такого висновку, викладені в листі Північної митниці Держмитслужби на ім`я голови Державної митної служби України, копія якого міститься в матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

За приписами частин першої та другої статті 35 Закону № 889-VIII в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою встановлення відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

На строк випробування державному службовцю визначаються завдання, зміст та обсяг яких має відповідати посадовим обов`язкам. Строки виконання завдань мають бути реальними для досягнення необхідного результату. Випробування встановлюється строком від одного до шести місяців.

Згідно з частиною шостою статті 35 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів.

Пунктом 2 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Відтак, як вірно було зазначено судом першої інстанції, встановлювати випробувальний строк при призначенні на посаду є правом відповідача, що він і зробив, встановивши позивачу три місяці випробувального строку, до завершення якого він мав би зарекомендувати себе як кваліфікований працівник, а відповідач своєю чергою мав можливість пересвідчитися у його відповідності займаній посаді.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивачу взагалі не міг бути встановлений випробувальний строк, оскільки відповідні доводи не були заявлені до суду першої інстанції як підстави для звернення із даним позовом (що підтверджує сам апелянт), що унеможливлює їх заявлення в суді апеляційної інстанції на стадії апеляційного оскарження. Правові позиції Верховного Суду щодо можливості виходу за межі позовних вимог не є релевантним у спірному контексті, оскільки підстави позову та позовні вимоги є різними процесуальними поняттями.

Так, приписи частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII передбачають, що якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов`язки.

Так, як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 протягом строку випробування був відсутній з різних поважних причин на роботі та фактично не виконував посадові обов`язки 35 календарних днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність наказу про продовження строку випробування одразу після спливу трьох місяців не може заперечити дію положень частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII і можливості її безпосереднього застосування.

Дійсно, доводи апелянта про завершення випробувального строку станом на 10.02.2021 (рівно через три місяці з дня призначення) ґрунтуються на помилковому трактуванні положень профільного законодавства, оскільки строк випробування в силу прямої дії вказаної статті продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких позивач фактично не виконував посадові обов`язки.

За чинного нормативного регулювання, відповідач міг і не видавати відповідний наказ про продовження строку випробування, оскільки як вже було зазначено вище, приписи частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII передбачають, що строк продовжується на відповідну кількість днів (а не «може бути продовженим»).

Тобто, випробувальний строк продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких особа фактично не виконувала посадові обов`язки, безпосередньо в силу імперативних приписів закону, а не на підставі спірного наказу відповідача.

Тому, судом першої інстанції було вірно встановлено, що дії Північної митниці Державної митної служби України щодо направлення листа від 17.02.2021 про продовження випробувального терміну та прийняття Державною митною службою України наказу від 19.02.2021 № 93-о «Про продовження строку випробування» не суперечать вимогам частини п`ятої статті 35 Закону № 889-VIII.

До того ж, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій Північної митниці Держмитслужби щодо направлення листа Північної митниці Держмитслужби від 17.02.2021 № 7.11-1/7.11-12-01/4/1433 на адресу Державної митної служби України про продовження випробувального терміну на 35 календарних днів заступнику начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1, оскільки останні є лише реалізацією службової діяльності, та самі по собі дій щодо направлення листа не впливають на права позивача.

В той же час, щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні, виходячи з того, що відповідач мав достатні як фактичні, так і правові підстави для винесення позивачу попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021, оскільки у межах встановленого строку позивач не пройшов випробування на відповідність займаній посаді. Обставини, які слугували для такого висновку, викладені в листі Північної митниці Держмитслужби на ім`я голови Державної митної служби України, копія якого міститься в матеріалах справи.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021.

Однак, колегія суддів наголошує, що попередження про звільнення без прийняття безпосередньо рішення про звільнення особи з займаної посади (в межах спірних правовідносин відомості про звільнення позивача з посади на підставі оскаржуваного попередження відсутні), жодним чином не впливає на право проходження державної служби та не перешкоджає здійсненню цього права, як і не свідчить про його виникнення чи припинення, такі дії не позбавляють позивача можливості реалізовувати право проходження державної служби, а також не свідчать про невизнання цього права.

Оскільки дії попередження про припинення державної служби без ухвалення рішення про звільнення не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення не можуть бути оскаржені.

Вищевикладені висновки не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки попередження про звільнення може бути оскаржене в суді разом з рішенням про звільнення особи з посади, тобто тоді, коли останнє буде порушувати права особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до частини шостої наведеної статті, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про неможливість оскарження попередження про звільнення окремо від рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення (оскільки останнє жодним чином не впливає на право проходження державної служби та не перешкоджає здійсненню цього права), наявні підстави для закриття провадження у справі № 620/1667/21 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання протиправними дій Північної митниці Держмитслужби щодо направлення листа Північної митниці Держмитслужби від 17.02.2021 № 7.11-1/7.11-12-01/4/1433 на адресу Державної митної служби України про продовження випробувального терміну на 35 календарних днів заступнику начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 та визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України № 93-о від 19.02.2021 «Про продовження строку випробування».

Однак, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021 провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі пункту 3 частини першої статті 315 цього Кодексу суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині позовних вимог із закриттям провадження у справі у відповідній частині.

Керуючись ст. 243, 315, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі № 620/1667/21 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування попередження про припинення державної служби та звільнення від 05.03.2021 щодо припинення державної служби та звільнення з посади заступника начальника Північної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 15.03.2021 - закрити.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 09 грудня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Г. Степанюк