Справа № 480/6435/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2021 року Справа №480/6435/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6435/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі по тексту - відповідач-1), Пенсійного фонду України (далі по тексту - відповідач-2), в якій просить, з урахуванням уточнення позовних вимог:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.04.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2021 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до загального стажу періоди роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року 1 рік роботи в районі Крайньої півночі за 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати суду належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких приймалося рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, а також належним чином завірену копію оскаржуваного рішення від 28.04.2021 року.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області від 28.04.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком так як страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 16 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком на даний час підстав немає. При цьому оскільки, позивачем за період роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року в районі Крайньої Півночі, не було представлено в управління жодного документу (трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки), в якому було б зазначено про те, що на нього поширюються пільги передбачені для осіб, які працювали в зазначеній місцевості, тому йому правомірно було обчислено стаж роботи за даний період в одинарному розмірі. Отже, зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року в районі Крайньої Півночі за 1 рік 6 місяців, повторно розглянути заяву від 21.04.2021 року та призначити пенсію підстав немає (а.с. 28-30).
В свою чергу вимоги суду щодо надання належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких приймалося рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, а також належним чином завірену копію оскаржуваного рішення від 28.04.2021 року, виконано не було, у зв`язку з чим ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких приймалося рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, зокрема, копію заяви позивача та всі додані до неї документи, а також належним чином завірену копію оскаржуваного рішення від 28.04.2021 року.
На виконання вимог даної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було надано витребувані судом докази (а.с. 44-75).
Також представником Пенсійного фонду України було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що повноваження щодо здійснення призначення пенсій, належать до виключної компетенції територіальних управлінь Фонду. Таким чином, Пенсійний фонд України є неналежним відповідачем у даній справі (а.с. 36-37).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці № НОМЕР_1 , позивач у період з 25.08.1986 року по 01.07.1989 року працював у Будівельному управлінні № 934 треста "Надимстрой", м. Надим Тюменської області (а.с. 14). При цьому перед записом № 16 міститься штамп з написом "Район Крайнего Севера Ямало-Ненецкий автономный округ" (мовою оригінала).
21.04.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо призначення пенсії за віком (а.с. 57).
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.04.2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. При цьому в даному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 16 днів, що є меншим за необхідний, який повинен становити 28 років (а.с. 12).

Не погодившись з даним рішенням відповідача-1, позивач звернувся до суду.

Отже, як встановлено судом з матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваного рішення є недостатність необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. При цьому до страхового стажу позивача було зараховано періоди роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі"".

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

При цьому відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В свою чергу відповідно до абзацу 2 частини другої пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. При цьому основним документом, що підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є трудова книжка.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №537/1415/17, від 15 січня 2021 року у справі № 348/2319/16-а.

З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки, суд вбачає, що відповідно до записів у трудовій книжці № НОМЕР_1 , позивач у період з 25.08.1986 року по 01.07.1989 року працював у Будівельному управлінні № 934 треста "Надимстрой", м. Надим Тюменської області (а.с. 14). При цьому перед записом № 16 міститься штамп з написом "Район Крайнего Севера Ямало-Ненецкий автономный округ" (мовою оригінала).

Разом з тим відповідно до довідки про перейменування (а.с. 11), наданої Пенсійним фондом Російської Федерації, «трест «Надымдорстрой» находился в г. Надым, Надымского района, Тюменской области, Ямало-Ненецкого автономного округа, в местности относящейся к району Крайнего Севера» (мовою оригіналу).

Водночас, перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967, відповідно до якої "Ямало-Ненецкий автономный округ Тюменской области" відноситься до району Крайньої Півночі.

А відтак, суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було протиправно зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року у Будівельному управлінні № 934 треста "Надимстрой", м. Надим Тюменської області, тобто в районі Крайньої Півночі, в одинарному розмірі.

При цьому суд вважає безпідставними посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що позивачем не було представлено в управління жодного документу (трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки), в якому було б зазначено про те, що на нього поширюються пільги передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, оскільки разом із заявою про призначення пенсії позивачем було надано копію трудової книжки, в якій міститься запис про його роботу в районах Крайньої Півночі.

Крім того з копії архівної довідки від 09.03.2021 року № Б-164, наданої суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області разом з пенсійною справою ОСОБА_1 , судом встановлено, що позивачу за спірний період виплачувалися північні надбавки на підставі "Указа Президиума Верховного Совета СССР от 26.09.67 г. «Об упорядочении льгот для лиц, работающих в районах Крайнего Севера и местностях, приравненных к районам Крайнего Севера» та Указа Президиума Верховного Совета СССР от 26.09.67 «О расширении льгот для лиц, работающих в районах Крайнего Севера и местностях, приравненных к районам Крайнего Севера» (мовою оригінала), що свідчить про поширення на позивача пільг передбачених для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі (а.с. 64).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.04.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Щодо позовних вимог про зобов`язання орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2021 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до загального стажу періоди роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року 1 рік роботи в районі Крайньої півночі за 1 рік 6 місяців, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, оскаржуване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком було прийнято Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, тобто фактично заява позивача про призначення пенсії за віком та додані до неї документи, розглядалися саме Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, та обрахунок страхового стажу позивача також здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Отже, суд вважає, що в даному випадку, пенсійним органом, який необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а не Пенсійний фонду України.

А відтак враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2021 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року в районах Крайньої Півночі у пільговому обчислені, із розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 454,00 грн., сплаченого відповідно до службового чеку від 09.07.2021 року № платіжу (АТ "Укрпошта") (а.с. 5).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.04.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.04.2021 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 25 серпня 1986 року по 01 липня 1989 року в районах Крайньої Півночі у пільговому обчислені, із розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) суму судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек