Справа № 280/2051/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/2051/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року в адміністративній справі №280/2051/21 (суддя у 1 інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року, та здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як судді, яка на час виходу у відставку мала стаж роботи судді 29 років 01 місяць та 20 днів, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. Вказує, що при обчисленні стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, органом Пенсійного фонду не враховано половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав неправильного застосування норм матеріального права та невідповідність висновків обставинам справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розрахунок стажу судді проводить суд, в якому такий суддя працював не день видання наказу про відрахування судді зі штату суду. Так, в наявному розрахунку стажу позивача відсутнє зарахування періоду навчання останнього у Харківському юридичному інституті, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року №55-о позивача відраховано зі складу суду у зв`язку із звільненням з посади судді.

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 21.09.2016 року становить 27 років 02 місяці 19 днів, до якого входять періоди: з 03.07.1989 року по 18.09.1989 року на посаді в.о. судді Василівського районного суду Запорізької області; з 19.09.1989 року по 21.09.2016 року на посаді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Як зазначає відповідач, призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача здійснювалося на підставі вказаного розрахунку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 року у справі №280/7174/20, яке набрало законної сили, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області № 08-02/966 від 17.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Так, позивач подав заяву до відповідача від 12.02.2021 року про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 року у справі №280/7174/20, з урахуванням суддівського стажу роботи 27 років 2 місяці 20 днів та зарахуванням до стажу роботи половини строку навчання в інституті 1 рік 11 місяців.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Відділу обслуговування громадян №2) від 02.03.2021 року №2407-2069/М-02/8-0800/21 позивача повідомлено, що підстав для зарахування половини строку навчання за денною формою навчання в інституті немає, оскільки це суперечить вимогам ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів та зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у розмірі 64% від суддівської винагороди, зазначеної у довідці.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"; далі - Закон № 2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон "Про статус суддів").

Відповідно до частини першої статті 43 Закону "Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 року у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 року у справі №559/512/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Слід також зазначити, що записами у трудовій книжці позивача підтверджено факт її навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту у період з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відмова відповідача у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року є протиправною, а позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року в адміністративній справі №280/2051/21 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року в адміністративній справі №280/2051/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко