Справа № 600/3001/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/3001/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, Департаменту транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій з урахуванням додаткових пояснень та уточнень до заяви від 29 червня 2021 року просило заборонити виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили:

-вчиняти дії щодо дострокового розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень, щодо здійснення перевезення пасажирів ТОВ "Денисівка-1" на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з товариством з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" ();

-заборонити іншим перевізникам, окрім товариству з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (), здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (головуючий суддя Левицький В.К.), залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо достроково розірвання в односторонньому порядку договорів № 62 та № 63 від 31.03.2021 про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень, щодо здійснення перевезення пасажирів ТОВ "Денисівка-1" на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень з товариством з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (). Заборонено виконавчому комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або іншим виконавчим органам Чернівецької міської ради до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії щодо залучення інших перевізників, окрім товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (), здійснювати надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42.

05 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» звернулось до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року, яким зокрема надано право ТОВ «Денисівка-1» здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень в односторонньому порядку;

- зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради та Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та/або інші виконавчі органи Чернівецької міської ради продовжити виконання Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 липня 2021 року справу за №600/3001/21-а передано на розгляд головуючому судді Лелюку О.П.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

В ході підготовчого провадження судом залучено Департамент транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради до участі у даній справі як співвідповідача.

Згідно поданої під час підготовчого провадження заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд:

-визнати протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року, якими, зокрема, надано право ТОВ «Денисівка-1» здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень в односторонньому порядку;

-зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради та Департамент транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради, як правонаступника Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, продовжити виконання Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень.

В обґрунтуванням указаних вимог позивач, враховуючи відповідь на відзив, зазначав про те, що між ним на виконавчим комітетом Чернівецької міської ради в особі директора Департаменту житлово-комунального господарства 31 березня 2021 року укладено Договори про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 (далі - Договори), якими надано право позивачу здійснювати перевезення пасажирів на міських і автобусних маршрутах загального користування №№6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень. Однак, 29 червня 2021 року позивач отримав від Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради лист-повідомлення, датований 24 червня 2021 року за вихідним №03/01-30/2627, щодо розірвання з ним Договорів від 31 березня 2021 року №62 та №63 та припинення обслуговування маршрутів №№ 6, 11, 12, 42. На думку позивача, дії Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо розірвання з ним указаних договорів є протиправними, оскільки відповідачем порушено порядок розірвання договорів, а позивачем не було допущено порушень умов Договорів №62 та №63. Зокрема, позивач зазначає про те, що організатор перевезень - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради не приймав жодних рішень щодо розірвання із ним укладених Договорів №62 та №63. Також немає і доручення виконавчого комітету щодо проведення перевірки виконання позивачем умов цих Договорів. Вказано, що позивач не отримував жодних попереджень про усунення порушень. Крім цього, вказано і про безпідставність проведення перевірки, про не направлення позивачу направлень на перевірку та актів перевірки, про відсутність уповноважених представників позивача при проведенні перевірки.

Відповідачі щодо задоволення позову заперечували. У поданому до суду відзиві Виконавчого комітету Чернівецької міської ради вказано як про правомірність дій щодо проведення перевірки та виявленого порушення позивачем умов Договорів №62 та №63, так і про відсутність спірних правовідносин як таких, оскільки наразі вказані договори не розірвано, вони є чинними. При цьому зазначено, що про будь-яке одностороннє розірвання Договорів у листі Департаменту житлово-комунального господарства міської ради від 24 червня 2021 року за вихідним №03/01-30/2627 не йшлося, жодних заходів щодо розірвання Договорів в односторонньому порядку виконавчими органами міської ради не вживалося. Про це свідчить і те, що будь-яких посилань на пункт 2.3.10 Договорів у листі-повідомленні Департаменту житлово-комунального господарства міської ради від 24 червня 2021 року за вихідним №03/01-30/2627 не вказано, а вказано про пункт 6.5.1. Договорів, згідно якого Замовник має право виступити з ініціативою щодо розірвання договору. Твердження про одностороннє розірвання Договорів у листі відсутнє. Відповідачем наголошено про відсутність порушень прав позивача у зв`язку із направленням йому листа від 24 червня 2021 року за вихідним №03/01-30/2627, адже такий самостійно, без двосторонньої згоди сторін Договорів не несе за собою виникнення, зміну чи припинення договірних відносин.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті дану справу.

В судовому засіданні 30 листопада 2021 року представники сторін надали свої пояснення щодо спірних відносин. Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у поданих заявах по суті справи, та просив суд позовні вимоги, викладені у заяві від 31 серпня 2021 року, задовольнити повністю. Натомість представник відповідачів щодо задоволення позову заперечував з підстав, наведених у відзиві, й просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Поряд з цим представниками сторін були подані заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Так, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, судовий розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 березня 2021 між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, в особі директора Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради - «Замовник», та Товариством з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" - «Перевізник», укладено Договори про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень № 62 та № 63, якими надано право ТОВ "Денисівка-1" здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування № 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень.

24 червня 2021 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради складено лист-повідомлення (№03/01-30/2627) про розірвання Договорів від 31 березня 2021 року №62 та №63 та припинення обслуговування маршрутів №№ 6, 11, 12, 42.

У названому листі зазначено таке: «Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, в особі директора департаменту житлово-комунального господарства міської ради, та ТОВ «Денисівка-1» заключено договори про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень від 31.03.2021 №62 та №63 (далі - Договори), якими, зокрема, надано право ТОВ «Денисівка-1» здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №6. 11, 12, 42 у режимі спеціальних перевезень.

Згідно з пунктом 2.2.25 Договорів обов`язками перевізника є не використовувати на маршруті транспортні засоби інші, ніж зазначені в Додатку 2 до цього договору. Без погодження із Замовником не замінювати кількість, тип, клас та марку транспортного засобу не замінювати транспортні засоби, вказані в Додатку 2 до Договору на старіші, та не переобладнувати салон транспортного засобу із зменшенням кількості місць для сидіння. При плануванні заміни враховувати, що запропоновані транспортні засоби повинні відповідати всім умовам конкурсу, згідно якого укладено даний договір.

За наслідками проведених Департаментом протягом червня 2021 року перевірок дотримання ТОВ «Денисівка-1» умов заключних договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень виявлено порушення умов пунктів 2.2.25 Договорів, в частині взятих на себе зобов`язань щодо не використання на маршруті транспортних засобів інших, ніж зазначені в Додатку 2 до Договорів, зокрема:

1) Перевіркою, яка проведена 09.06.2021, встановлено факти використання на маршрутах №11 та №12 транспортних засобів, які не передбачені Додатком 2 до Договорів. Дані наведено в таблиці 1.

Маршрут №11 «кінотеатр Чернівці вул.Південно-Кільцева»: Держ. номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_1 . Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору - №23.

Маршрут № 12 «кінотеатр Чернівці -вул.Південно-Кільцева»:Держ. номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору №6, №34, №11.

2) Перевіркою, яка проведена 10.06.2021, встановлено факти використання на маршрутах №11, №12 транспортних засобів, які не передбачені Додатком 2 до Договорів. Дані наведено в Таблиці 2.

Маршрут №11 «кінотеатр Чернівці - вул. Південно-Кільцева»: Держ.номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_5 , НОМЕР_1 . Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору №12, №23. Маршрут №12 «кінотеатр Чернівці - вул. Південно-Кільцева»: Держ. номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_3 , НОМЕР_6 , НОМЕР_2 . Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору №34, №6, №6.

3) Перевіркою, яка проведена 15.06.2021, встановлено факти використання на маршрутах №11 та №12 транспортних засобів, які не передбачені Додатком 2 до Договорів. Дані наведено в таблиці 3.

Маршрут № 12 «кінотеатр Чернівці - вул. Південно-Кільцева»: Держ. номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_3 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 . Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору №34, №6, №34, №6. Маршрут № 11 «кінотеатр Чернівці - вул. Південно-Кільцева»: Держ. номер автобусу, який працював на маршруті НОМЕР_8 , НОМЕР_1 .Номер маршруту, на якому мав би курсувати даний автобус згідно додатку №2 Договору №12, №23.

Згідно з пунктом 6.1 Договорів вони діють з 03 квітня 2021 року до зняття карантинних обмежень, пов`язаних з гострою респіраторною хворобою COVID-19 та відновлення роботи транспорту загального користування у звичайному режимі руху.

Пунктом 6.5.1 Договорів передбачено, що договір може бути розірваний за ініціативою Замовника у випадках, зокрема, вчинення Перевізником більше трьох порушень умов Договору впродовж одного місяця.

З огляду на зазначене, у зв`язку із вчиненням ТОВ «Денисівка-1» трьох порушень умов Договорів, а саме пункту 2.2.25 Договорів, за період проведення перевірок (09.06.2021, 10.06.2021, 15.06.2021) інформуємо Вас про розірвання з вами договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень від 31 березня 2021 року №62 та №63 щодо здійснення перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №6, №11, №12, №42 в режимі спеціальних перевезень.

З цією метою надсилаємо Вам по два примірники підписаних Департаментом додаткових угод про розірвання Договорів. Останній день дії Договорів - 28 червня 2021 року.

Пропонуємо Вам підписати вказані угоди та надіслати на адресу Департаменту по одному примірнику кожної з додаткових угод.

Інформуємо, що Департаментом вирішується питання стосовно здійснення пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування №6, №11, №12, №42 з 29 червня 2021 року іншим перевізником.».

До вказаного листа додано додаткові угоди.

За таких обставин, ознайомившись із листом від 24 червня 2021 року №03/01-30/2627, Товариство з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" звернулось до адміністративного суду з цим позовом.

З огляду на встановлені обставини справи та предмет позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. При цьому під рішенням розуміється владне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов`язковий характер та породжує певні правові наслідки.

Згідно пункту 18 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Пунктом 16 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; б) для делегування публічно-владних управлінських функцій; в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд зауважує, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, яке прийнято на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг і стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, а його дія вичерпується його виконанням або має визначений строк. Оскаржуване рішення має безпосередньо порушувати права, свободи або інтереси позивача. При цьому у порядку адміністративного судочинства можуть оскаржуватися і дії та рішення суб`єкта владних повноважень щодо виконання та припинення адміністративних договорів.

З обставин справи вбачається, що звернення позивача до суду з цим позовом обумовлене прийняттям Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 24 червня 2021 року листа-повідомлення (№03/01-30/2627) про розірвання Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року та припинення обслуговування маршрутів №№ 6, 11, 12, 42.

Зі змісту указаного вбачається повідомлення позивача про проведення Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради перевірок дотримання позивачем умов Договорів №62 та №63, а також повідомлення про виявлені порушення, у зв`язку з чим проінформовано про намір розірвати з позивачем указані договори з одночасним направленням позивачу примірників підписаних Департаментом додаткових угод про розірвання Договорів та пропозицією їх підписати й направити на адресу Департаменту.

В ході судового розгляду справи її учасники повідомили, що як після направлення позивачу указаного листа, так і наразі (тобто станом на час розгляду справи у суді) Договори від 31 березня 2021 року №62 та №63 не розірвані та є чинними.

Суд звертає увагу на те, що згідно пунктів 6.1 зазначених договорів вони діють з 03 квітня 2020 року до зняття карантинних обмежень, пов`язаних із гострою респіраторною хворобою COVID-19 та відновлення роботи транспорту загального користування у звичайному режимі руху.

Водночас згідно пунктів 2.3.10 Договорів № 62 та № 63 за невиконання умов договорів замовник має право в односторонньому порядку достроково порядку достроково розірвати договори з письмовим повідомленням перевізника за 30 днів до розірвання.

Пунктами 6.5.1. Договорів передбачено, що договір може бути розірваний за ініціативою Замовника у випадках, зокрема, вчинення Перевізником більше трьох порушень умов Договору впродовж одного місяця.

Враховуючи зміст та суть листа від 24 червня 2021 року №03/01-30/2627, а також повідомлені сторонами справи обставини, суд приходить до висновку, що указаним листом, який слугував підставою для звернення до суду з цим позовом, не порушуються права та інтереси позивача як перевізника в договірних відносинах із замовником - Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради в особі Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, адже таким листом відповідач, фактично, виразив свій намір розірвати Договори від 31 березня 2021 року №62 та №63. Тобто, лист є пропозицією однієї сторони Договорів іншій розірвати їх, що відповідає пунктам 6.5.1. Договорів від 31 березня 2021 року №62 та №63. При цьому, як свідчать обставини справи та підтверджувалось її сторонами, «Замовником» не направлялось «Перевізнику» письмове повідомлення про дострокове розірвання договорів в односторонньому порядку відповідно до пунктів 2.3.10 Договорів № 62 та № 63.

Отже, суд погоджується з твердженнями відповідачів про те, що лист від 24 червня 2021 року №03/01-30/2627 сам по собі не породжує припинення договірних відносин, за захистом прав у яких і звернувся позивач як «Перевізник» до суду з даним позовом.

Поряд з цим суд зауважує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто захисту підлягає уже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Зазначене у своїй сукупності свідчить про передчасність та безпідставність даного позову, що виключає можливість його задоволення.

Крім цього, позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених, на його думку, прав як «Перевізника» за Договорами від 31 березня 2021 року №62 та №63, що також дає підстави суду для відмови у позові, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Наведений висновок суду узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду (постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Вимога даного позову про визнання протиправними дій Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо розірвання названих договорів є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки, як уже зазначалось вище, Договори від 31 березня 2021 року №62 та №63 фактично не розірвані та є чинними, а відповідачем лише реалізовано своє право на ініціювання розірвати такі. Тобто, оскаржувані дії не призвели до порушення прав позивача як «Перевізника» у договірних відносинах.

До того ж, відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як свідчать наведені вище умови Договорів від 31 березня 2021 року №62, №63 та приписи 651 Цивільного кодексу України за викладених у листі від 24 червня 2021 року №03/01-30/2627 обставин, «Замовник» у даній ситуації і не вправі був в односторонньому порядку розірвати ці договори, що ним фактично визнавалось у ході судового розгляду справи.

Поряд з цим, в контексті наданих в обґрунтування позову доводів щодо порушення порядку розірвання договорів, то суд зазначає, що згідно заявлених позовних вимог в даному випадку не оскаржуються рішення суб`єктів владних повноважень саме про призначення перевірки та/чи їх дії щодо її проведення.

У разі ж наміру «Замовника» перевезень розірвати Договори №62 та №63 в судовому порядку, зокрема, з підстав порушення «Перевізником» умов цих договорів, які були виявленні під час проведення перевірок, то останній, якщо не погоджуватиметься із розірванням договорів в судовому порядку, вправі доводити відсутність підстав для такого розірвання як з огляду на недопущення ним порушень умов договорів, так і з огляду на безпідставність проведення перевірки, не направлення «Перевізнику» направлень на перевірку та її актів, відсутність уповноважених представників «Перевізника» при проведенні перевірки тощо, про що вказано у цьому адміністративному позові.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд звертає увагу на таке.

Позивач просить суд визнати протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року, якими, зокрема, надано право ТОВ «Денисівка-1» здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень в односторонньому порядку.

Водночас, як похідну від попередньої заявляє вимогу про зобов`язання Виконавчий комітет Чернівецької міської ради та Департамент транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради, як правонаступника Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, продовжити виконання Договорів про організацію надання транспортних послуг міським автомобільним транспортом в режимі спеціальних перевезень №62 та №63 від 31 березня 2021 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 6, 11, 12, 42 в режимі спеціальних перевезень.

Втім, обрання позивачем саме такого способу захисту є безпідставним, адже оскаржувані позивачем дії (щодо розірвання з позивачем договорів) не узгоджуються з позовними вимогами зобов`язального характеру (щодо зобов`язання відповідачів продовжити виконання договорів). Питання продовження чи не продовження виконання Договорів №62 та №63 іншою їх стороною - «Замовником», не є предметом цього позову. Такий не ґрунтується на протиправності дій відповідачів саме щодо їх відмови у продовженні виконувати названі правочини.

До того ж, як зазначено вище, і станом на день звернення до суду з цим позовом, і станом на час розгляду справи у суді, Договори №62 та №63 є чинними, їх не розірвано. Отже, сторони справи перебувають у договірних відносинах, а, відтак, позовна вимога про зобов`язання «Замовника» продовжити виконання цих договорів є передчасною та безпідставною.

Така вимога, фактично, заявлена для уникнення можливих, прогнозованих майбутніх дій іншої сторони договорів, які позивач вважає протиправними.

Водночас суд зауважує, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльність відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматись від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи від вчинення дій на майбутнє.

Наведене узгоджується із висновками, викладеними, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/3244/15 (пункти 26-27).

Таким чином, оскільки лист-повідомлення від 24 червня 2021 року №03/01-30/2627 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, яке може бути оскаржено позивачем, він не порушує прав або інтересів позивача як «Перевізника» згідно Договорів №62 та №63 і не породжує для нього безпосередніх наслідків щодо припинення договірних відносин, за захистом прав у яких і звернувся позивач до суду з даним позовом, а також беручи до уваги обрання позивачем неналежного способу захисту порушених, на його думку, прав, й неузгодженість вимог щодо оскарження дій суб`єкта владних повноважень із позовними вимогами зобов`язального характеру, які фактично спрямовані на уникнення можливих, прогнозованих майбутніх дій відповідачів, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цього позову.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачами доведено передчасність та безпідставність даного позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Щодо вжитих ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (головуючий суддя Левицький В.К.) заходів забезпечення позову, то суд звертає увагу на те, що за приписами частини шостої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, Департаменту транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 07 грудня 2021 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" (58007, м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 64-Б, ), відповідачі - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 1, ), Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, ), Департамент транспорту та поводження з відходами Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, вул. Марії Заньковецької, 4 , ).

Суддя О.П. Лелюк