Справа № 200/14542/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року справа №200/14542/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Чайкіної К.О., представника відповідача Захарченко В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/14542/19-а (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі позивач, ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», ПрАТ «МКА») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач, ДПС), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12 вересня 2019 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 38 583 258,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 19 291 629,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12 вересня 2019 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 38 583 258,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 19 291 629,00 грн.; стягнув з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь суму судових витрат в розмірі 173 497 гривень 36 копійок, які складаються з суми судового збору в розмірі 19 210 гривень 00 копійок та витрат на проведення експертизи в розмірі 154 287 гривень 36 копійок.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що перевіркою у контексті п. п. 14.1.159. п.14.1 ст.14 ПКУ встановлено юридичну залежність/пов`язаність ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБИНАТ", ПРАТ "АКХЗ", ПРАТ "ДКХЗ", ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПРАТ "ММК ІМ.ІЛЛІЧА", ПРАТ "ПІВНГЗК", ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ". З урахуванням зазначених обставин, застосування договірних цін в якості ринкових / звичайних цін в даних фінансово-господарських операціях між ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та вищенаведеними контрагентами-покупцями суперечить пп.14.1.71 пп.14.1.219 п.14.1 ст. 14 ПКУ. Тобто, ціна продукції, встановлена договорами постачання, при взаємовідносинах між юридичними особами, взаємно залежними юридично та фактично, не може розглядатись як ринкова ціна згідно пп. 14.1.219. п. 14.1 ст. 14 ПКУ та відповідно не є звичайною ціною згідно пп. 14.1.71. п. 14.1 ст. 14 ПКУ.

Апелянт зазначає, що вартість готової продукції оцінюється за витратами на її виробництво. Враховуючи викладене, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів, послуг, робіт не може бути нижче їх виробничої собівартості.

В ході перевірки встановлено, що у ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» відсутні економічні причини укладання угод за ціною нижчою за виробничу собівартість, так як підприємство має збитковий характер діяльності. В результаті реалізації продукції за договірними цінами, розумна економічна причина (ділова мета) у ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» відсутня.

Заниження доходів ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» відбулось за рахунок реалізації металопродукції на території України підприємствам групи: ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБИНАТ", ПРАТ "АКХЗ", ПРАТ "ДКХЗ", ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПРАТ "ММК ІМ.ІЛЛІЧА", ПРАТ "ПІВНГЗК", ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" для подальшої реалізації на експорт на компанію МІ8 А, Швейцарія.

Також, основними постачальниками сировини є підприємства ФПГ «Метінвест», тобто, ціни на сировину регулюються в рамках ФПГ «Метінвест». Апелянт зазначає, що ціна на газ природний має стабільну тенденцію до зниження, ціна на електроенергію не змінювалась протягом тривалого часу та складала 1,62 грн./кВтч.

Враховуючи вищенаведене, на думку апелянта, у порушення п. п. 14.1.71 п. 14.1 ст.14, п.188.1 ст.188 ПКУ, п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 зі змінами та доповненнями, пп.1, пп.2 п.3 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), позивачем занижено базу оподаткування операцій з постачання продукції на території України за цінами, нижчими за собівартість реалізованої продукції, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 35 485 751 грн.

Також апелянт зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що контрагенти позивача та контрагенти по ланцюгу постачання, не є виробниками продукції, що зазначена в податкових накладних, відсутність імпорту ідентичного товару у підприємств зазначених вище, відсутність в достатній кількості трудових та матеріальних ресурсів, та той факт, що податковий кредит підприємства по всім ланкам формують за рахунок придбання товарів широкого асортименту, встановлено неможливість здійснення господарських операцій з придбання позивачем товарів, зазначених в податкових накладних виписаних у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва.

В ході проведення перевірки не встановлено реального джерела походження товару реалізованого в адресу ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», встановлено повне пересортування, в зв`язку з тим, що підприємства-контрагенти придбають одну групу товарів, а реалізують зовсім іншу, чим маніпулюють податковою звітністю.

Також, до перевірки не було надано сертифікат якості, що підтверджував би виробника товарів, які були реалізовані на адресу ПРАТ «МК АЗОВСТАЛЬ».

Надані до перевірки акти виконаних робіт, видаткові накладні, податкові накладні, не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваних поставок; господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про безтоварність операцій, які підлягали перевірці.

Отже, надані до перевірки ПРАТ «МК АЗОВСТАЛЬ» первинні документи, не є достатніми доказами фактичного придбання/реалізації зазначених вище товарів, господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленою схемою оформлення нереальних господарських операцій та виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ПРАТ «МК АЗОВСТАЛЬ».

Згідно наданих до перевірки первинних документів, поданої податкової звітності, та даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено документальне оформлення ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» нереальних господарських операцій з придбання товарів (послуг), оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованого товару (реальний надавач послуг), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ».

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ПрАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" здійснює фінансово-господарську діяльність на підставі Статуту, види діяльності: виробництво чавуну сталі та феросплавів; виробництво коксу та коксопродуктів; виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; лиття сталі, інш.

ПрАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" взято на податковий облік в органах державної фіскальної служби 04.10.1996 за 3835, станом на 11.04.2019 перебувало на обліку в Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків ДФС. За витягом з Єдиного державного реєстру платників податків на додану вартість від 16.05.2016 № 095, виданого Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку МГУ ДФС, індивідуальний податковий номер 91, зареєстровано платником ПДВ з 17.07.1997 по теперішній час.

Податковим органом в період з 24.07.2019 по 13.08.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку, з питань достовірності декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість за травень 2019 року, уточнюючому розрахунку декларації з ПДВ № , поданого 18.07.2019 р. (період , що уточнюється - квітень 2019 року).

За результатами перевірки складено Акт від 19.08.2019 р. №83/28-10-47-06/00191158 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ АЗОВСТАЛЬ.

В акті податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

1) п. п. 14.1.71 п. 14.1 ст.14, п.188 1 ст.188 , п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст.. 194, п.200.1, абз "б" п. 200.4 ст. 200, л.201.1, п.201.3, п.201 10, п.201.14, п.201.15 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, пп. І, пп.2 п.З, пп. 1 пп.5 п.4 , пп. 4, пп 5 п. 5 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку' на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016р. за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого: завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (р. 19) на суму ПДВ 38 583 258 грн. в тому числі по періодах: квітень 2019 р. - 12 365 447 грн, травень 2019-26 217 811 грн.; завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) на загальну суму ПДВ 38 583 258 грн., в тому числі по періодах: квітень 2019 р. на 12 365 447 грн. травень 2019 р. на 26 217 811 грн.

2) п. 201.1, 201.10 статті 201 ПК У, п.15 Порядку заповнення податкової накладну затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 зі змінами та доповненнями, ПРАТ МК АЗОВСТАЛЬ не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкової накладні на перевищення звичайних цін над ціною реалізації продукції, всього на суму ПДВ 35 485 751 грн,, в тому числі по періодам: квітень 2019 р. на 11 226 625 грн, травень 2019 р. на 24 259 126 грн.

3) п. 12, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Мінфіну від 31.12.2015, №1307 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповненні податкової накладної, в частині невірного зазначення обов`язкового реквізиту в податкових накладних складених на експорті операції з реалізації.

12 вересня 2019 р. відповідачем, на підставі висновків акту, винесене податкове повідомлення - рішення № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку в розмірі 38 583 258 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 19 291 629 грн, у якому контролюючим органом при оформленні податкового повідомлення - рішення № були також невірно зазначені звітні податкові періоди щодо яких здійснювалась перевірка та визначались податкові зобов`язання, а саме замість квітень-травень 2019 зазначено квітень-травень 2018.

26.09.2019 р. позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою №02-3909 від 25.09.2019 р., в якій просив скасувати вказане податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України № 6351/6/99-00-08- 05-02 від 21,10.19р. строк розгляду скарги продовжений до 29.11.2019 р. (включно).

Рішенням Державної податкової служби України № 11151/6/99-00-08- 05-02 від 28.11.19 р. скарга позивача залишена без задоволення. Рішення отримано позивачем 02.12.2019 р.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року за клопотанням позивача призначено судово - економічну експертизу, зупинене провадження в адміністративній справі до одержання судом результатів експертизи.

На вирішення експертизи були поставлені питання:

- Чи підтверджується документально висновок податкового органу, викладений в Акті № 83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ "МК "Азовсталь" з питань достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за травень 2019 року, уточнюючого розрахунку декларації з ПДВ № поданого 18.07.2019 (період що уточнюється квітень 2019 року) в частині порушень ПРАТ "МК "Азовсталь" вимог п. п. 14.1.71 п. 14.1. ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3., п. 198.6, п. 198, ст. 194, п. 200.1, абз. "б" п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.3, п. 201.10, п. 201.14, п. 201.15 ст. 201 Податкового Кодексу України; п. п. 1, п. п. 2, п. 3, п. п. 1, п. п. 5, п. 4, п. п. 4, п. п. 5 п. 5 Розділу V "Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України, в результаті чого:

1) завищено суму від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (р. 19) на суму ПДВ 38583258 грн., в тому числі по періодах: квітень 2019 року 12365447 грн., травень 21 грн.,

2) завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) на загальну суму ПДВ 38583258 грн., в тому числі по періодах: квітень 2019 року на 12365447 грн., травень 2019 року на 26217811 грн.;

3) п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПКУ, п. 15 Порядку заповнення податкової, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, ПРАТ "МК "Азовсталь" не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення звичайних цін над ціною реалізації продукції, всього на суму ПДВ 35485751 грн., в тому числі по періодам: квітень 2019 року на 11226625 грн., травень 2019 року на 24259126 грн., про що зазначено у податковому повідомленні рішенні від 12 вересня 2019 року № ?;

- Чи підтверджується документально висновок податкового органу, викладений в Акті № 83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019 відносно реалізації ПРАТ "МК "Азовсталь" в періоді, що перевіряється, продукції власного виробництва за цінами, що нижче звичайних цін?";

- Чи підтверджуються документально обсяги господарський операцій, в тому числі первинними документами, регістрами бухгалтерського та податкового обліку, по взаємовідносинам ПРАТ "МК "Азовсталь" з контрагентами, зазначеними в акті документальної позапланової виїзної перевірки № 83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019?

Згідно з висновком експерта № 238/26 від 27.04.2021 за результатами проведеного дослідження по першому питанню в обсязі наданих на дослідження документів та в межах компетенції судового експерта економіста висновок податкового органу, викладений в Акті №83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ МК Азовсталь з питань достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за травень 2019 року, уточнюючого розрахунку декларації з ПДВ № поданого 18.07.2019 (період що уточнюється - квітень 2019 року) в частині порушень ПРАТ МК Азовсталь вимог п.п.14.1.71 п. 14.1. ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3., п. 198.6, п. 198, ст. 194, п. 200.1, абз.б п.200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.3, п. 201.10, п.201.14, п. 201.15 ст. 201 Податкового Кодексу України; пп.1, пп.2, п.3, пп.1, пп.5, п.4, пп.4, пп.5 п. 5 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України, в результаті чого:

1) завищено суму від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (р. 19) на суму ПДВ 38 583 258 грн., в тому числі по періодах: квітень 2019 року - 12 365 447 грн., травень 2019 26 217 811 грн.,

2) завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) на загальну суму ПДВ 38 583 258 грн., в тому числі по періодах: квітень 2019 року на 12 365 447 грн., травень 2019 року на 26 217 811 грн.;

3) п. 201.1, 201.10 ст.201 ПКУ, п.15 Порядку заповнення податкової, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, ПРАТ МК Азовсталь не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення звичайних цін над ціною реалізації продукції, всього на суму ПДВ 35 485 751 грн., в тому числі по періодам: квітень 2019 року на 11 226 625 грн., травень 2019 року на 24 259 126 грн., про що зазначено у податковому повідомленні рішенні від 12 вересня 2019р. № , документально не підтверджується.

По другому питанню в обсязі наданих на дослідження документів та в межах компетенції судового експерта - економіста висновок податкового органу, викладений в Акті № 83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019 відносно реалізації ПРАТ МК Азовсталь в періоді квітень-травень 2019 р., продукції власного виробництва за цінами, що нижче звичайних цін документально не підтверджується.

По третьому питанню в обсязі наданих на дослідження документів та в межах компетенції судового експерта економіста, обсяги господарських операцій по взаємовідносинам ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ з контрагентами, зазначеними в акті документальної позапланової виїзної перевірки № 83/28-10-47-06/00191158 від 19.08.2019р., а саме з ТОВ АМЗ Груп, ТОВ Хімтрейд, ТОВ Фірма Агропромтранс, ТОВ ДАЗ, ТОВ МЛР, підтверджуються первинними документами, регістрами бухгалтерського та податкового обліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, та підтвердженням первинними документами правомірність формування позивачем сум бюджетного відшкодування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.165 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний прибуток для цілей розділу III цього Кодексу - податок на прибуток підприємств, платник податку на прибуток підприємств, оподаткування податком на прибуток підприємств, прибуток, який підлягає оподаткуванню.

Відповідно до положень підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Постачанням товарів також вважаються: а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу; б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства; в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню); г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення; д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника; е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням;

За положенням підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності;

Відповідно до положень підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК України, основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Підпунктами 16.1.2 , 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний:вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Згідно з пунктом 44.1, 44.2 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до положень пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У пункті 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 зазначеного Кодексу, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) (у редакції на час виникнення правовідносин), активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

За частиною 1 та 2 статті 3 Закону № 996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Інформація, яка міститься в документах первинного обліку, в силу норми частини 2 статті 3 Закону № 996-XIV, є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності.

Відповідно до частини 1, 5, 7, 8 статі 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.14, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704(далі Положення № 88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

За змістом п. 1, 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 31.12.2015 № 1307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 р. за № 137/28267, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті. Податкова накладна та додатки до неї складаються в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Таким чином, підставою для відображення господарських операцій у податковому обліку є фактичне здійснення таких операцій у межах господарської діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, які розкривають суть та зміст операцій та відображають їх реальне вчинення. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. За відсутності ж факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

У зв`язку з наведеним, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Суд зазначає, що доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на декларування показників податків.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, суб`єкт підприємницької діяльності повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Відповідно до сталої судової практики (зокрема, постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 826/11531/14, постанови Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 2а-19379/11/2670, від 19 листопада 2019 року у справі № 826/487/16) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність первинних документів обліку.

Отже, при оцінці обґрунтованості заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Позивач сформував податковий кредит, щодо якого відповідач дійшов висновку про його завищення, на підставі господарський операцій за наслідками реєстрації податкових накладних по контрагентам ТОВ АМЗ ГРУП, ТОВ ХІМТРЕЙД, ТОВ ФІРМА АГРОПРОМТРАНС, ТОВ ДАЗ, ТОВ МЛР.

Судом встановлено.

По взаємовідносинам з ТОВ Хімтрейд.

Товариство з обмеженою відповідальністю Хімтрейд є юридичною особою, має самостійний баланс, , зареєстровано платником ПДВ 01.04.2016 року, індивідуальний податковий номер 31.

Згідно типового договору № 089ЛО/304/249 від 08.01.2019р. (т.1, арк.141-148) (далі -Типовий договір поставки Обладнання), ТОВ Хімтрейд (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ МК Азовсталь (Покупець) прийняти та здійснити оплату за обладнання для металургійної промисловості (Обладнання) на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

За п.2.1 Договору, кількість, номенклатура Обладнання зазначаються в специфікаціях до цього Договору.

Поставка Обладнання здійснюється видами транспорту, що зазначені у Специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Обладнання на умовах поставки, що зазначені у Специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2000 року. Строки поставки обладнання зазначаються в Специфікаціях (п.3.1, 3.2, 3.3 Договору).

Згідно п.3.6 Договору, право власності на Обладнання та ризик випадкового знищення або пошкодження Обладнання переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Обладнання.

Поставка Обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, зазначені у Специфікаціях та включають всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, які пов`язані з поставкою Обладнання (п.4.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Обладнання, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до нього Специфікацій (п.4.3 Договору).

У відповідності до п.5.1 Договору, оплата Покупцем Обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що зазначений у цьому Договорі.

Оплата за поставлене Обладнання буде відбуватися протягом строку, що зазначений у специфікації, який буде рахуватися з моменту поставки Обладнання та надання документів, зазначених в п.6.3 цього Договору. Датою оплати Обладнання вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.5.2, 5.3 Договору).

За п.6.3 Договору, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання Обладнання оригінали наступних документів: рахунок на оплату Обладнання; транспортні та супровідні документи; сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у визначених законодавством випадках); акт приймання-передачі Обладнання (в 2-х екземплярах), оформлений зі сторони Постачальника; інші документи, що зазначені в специфікації.

Постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, з використанням відображеного у визначеному порядку цифрового підпису уповноваженої від Постачальник особи та спеціалізованого програмного забезпечення, яке використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у Постачальника з дотриманням строків, що передбачені чинним законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем виникнення податкових зобов`язань з ПДВ; розрахунку коригування до податкової накладної на всю суму збільшення (зменшення) компенсації вартості Обладнання з дотриманням строків, що передбачені чинним законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем збільшення (зменшення) суми компенсації вартості.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором (п. 10.4, 10.5 Договору).

Договір № 089ЛО/304/249 від 08.01.2019р. підписано з боку Постачальника ТОВ Хімтрейд директором Бардічевським О.М., з боку Покупця ПрАТ МК Азовсталь комерційним директором Любичем Б.Б. та скріплено печатками Сторін.

За Специфікацією № 1 від 08.01.2019р. встановлено загальний обсяг обладнання (металорукав, шланг в асортименті), що підлягає постачанню у кількості 373 шт., на загальну суму 1 797 476,00 грн., ПДВ 359 495,20 грн., всього з ПДВ 2 156 971,20 грн., строк поставки січень-березень 2019р.

У Специфікації зазначено, що транспортні витрати несе Постачальник. Обладнання постачається автотранспортом (п.1 Специфікації). За п.2 Специфікації, Обладнання постачається на умовах поставки DDP-склад Покупця, у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2000 року. За п.3 Специфікації Виробник ТОВ Хімтрейд, ТУ 28.7-1:2009.

Строк оплати поставленого Обладнання: оплата за фактом поставки протягом 45 календарних днів (п.5 Специфікації). Згідно п.8 Специфікації, Вантажовідправником Обладнання є Постачальник, м.Маріуполь, вантажоотримувачем є Покупець. Реквізити вантажоотримувача: склад ПрАТ МК Азовсталь, вул.Лепорського, 1, м.Маріуполь, Донецька область, Україна, 87500. Датою поставки вважається дата, що зазначена у товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній з відміткою Покупця про отримання Обладнання (п.9 Специфікації).

У відповідності до рахунків за березень-квітень 2019 р. обсяг обладнання, що підлягає постачанню на користь ПрАТ МК Азовсталь за договором № 089ЛО/304/249 від 08.01.2019 р. склав у загальній кількості 119 шт., на загальну суму 813 530,00 грн., ПДВ 162 706,00 грн., всього з ПДВ 976 236,00 грн.

За даними видаткових накладних за березень-квітень 2019 р. обсяг придбання обладнання по взаємовідносинам з ТОВ Хімтрейд за договором № 089ЛО/304/249 від 08.01.2019р. склав у загальній кількості 119 шт., на загальну суму 813 530,00 грн., ПДВ 162 706,00 грн., всього з ПДВ 976 236,00 грн.

Згідно прибуткових ордерів за березень-квітень 2019 р. (т.1, арк.192-213) по взаємовідносинам з ТОВ Хімтрейд підтверджується документально оприбуткування обладнання на склади ПрАТ МК Азовсталь у загальній кількості 119 шт., на суму 813 530,00 грн.

По взаємовідносинам з ТОВ АМЗ ГРУП.

Товариство з обмеженою відповідальністю АМЗ Груп є юридичною особою, має самостійний баланс, , зареєстровано платником ПДВ 25.04.2018 року, індивідуальний податковий номер 31.

Згідно договору № 089ЛС-02/730 від 08.11.2018 р. (Типовий договір з поставки матеріалів), ТОВ АМЗ Груп (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ МК Азовсталь (Покупець) прийняти та здійснити оплату за матеріали (далі Ресурси) на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору). За п.2.1 Договору, кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються в специфікаціях до цього Договору.

Поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, що зазначені у Специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Ресурси на умовах поставки, що зазначені у Специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2000 року. Строки поставки Ресурсів зазначаються у Специфікаціях (п.3.1, 3.2 Договору).

Згідно п.3.4 Договору, право власності на Ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження Ресурсів переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Ресурсів.

Поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, зазначені у Специфікаціях та включають всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, які пов`язані з поставкою Ресурсів (п.4.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Ресурсів, поставка яких здійснюється відповідно до доданих до нього Специфікацій (п.4.3 Договору).

У відповідності до п.5.1 Договору, оплата Покупцем Ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що зазначений у цьому Договорі.

Оплата за поставлені Ресурси буде відбуватися протягом строку, що зазначений у специфікації, який буде рахуватися з моменту поставки Ресурсів та надання документів, зазначених в п.6.4 цього Договору. Датою оплати Ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.5.2, 5.3 Договору).

За п.6.4 Договору, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання Ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату Ресурсів; транспортні та супровідні документи; сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником); пакувальні документи; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у визначених законодавством випадках); акт приймання-передачі Ресурсів (в 2-х екземплярах), оформлений зі сторони Постачальника; інші документи, що зазначені в Специфікації.

Постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, з використанням відображеного у визначеному порядку цифрового підпису уповноваженої від Постачальник особи та спеціалізованого програмного забезпечення, яке використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у Постачальника з дотриманням строків, що передбачені чинним законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем виникнення податкових зобов`язань з ПДВ; розрахунку коригування до податкової накладної на всю суму збільшення (зменшення) компенсації вартості Обладнання з дотриманням строків, що передбачені чинним законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем збільшення (зменшення) суми компенсації вартості.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором (п. 10.4, 10.5 Договору).

Договір № 089ЛС-02/730 від 08.11.2018 р. підписано з боку Постачальника ТОВ АМЗ Груп директором Павловим О.М., з боку Покупця ПрАТ МК Азовсталь комерційним директором Любичем Б.Б. та скріплено печатками Сторін (далі Типовий договір поставки Ресурсів).

Дослідженням наявних в матеріалах справи Специфікацій до договору № 089ЛС-02/730 від 08.11.2018 р. встановлено загальний обсяг ресурсів, що підлягають постачанню у кількості 405 тн., на загальну суму 16 200 005,00 грн., ПДВ 3 240 001,00 грн., всього з ПДВ 19 440 006,00 грн.

У Специфікаціях зазначено, що транспортні витрати несе Постачальник. Ресурси постачаються автотранспортом (п.1 Специфікацій). За п.2 Специфікацій, Ресурси постачаються на умовах поставки DDP, склад Покупця, у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року.

Строк оплати поставлених Ресурсів: протягом 7 календарних днів з моменту поставки Ресурсів і надання документів, що зазначені в п.6.4 договору (п.5 Специфікацій). Згідно п.6-п.8 Специфікацій, Вантажовідправником Ресурсів є ТОВ АМЗ Груп, вантажоотримувачем є ПрАТ МК Азовсталь. Реквізити вантажовідправника: 51909, м.Кам`янське, Дніпропетровська область, 3-й провулок Травневий, 1Б. Реквізити вантажоотримувача: 87500, м.Маріуполь, Донецька область, вул.Лепорського, 1. Датою поставки вважається дата відмітки в товарно-транспортній накладній про надходження Ресурсів на склад Покупця (п.9 Специфікацій).

У відповідності до рахунків на оплату за квітень-травень 2019 р. обсяг ресурсів, що підлягають постачанню на користь ПрАТ МК Азовсталь за договором № 089ЛС-02/730 від 08.11.2018р. склав у загальній кількості 313 тн., на загальну суму 12 566 405,00 грн., ПДВ 2 513 281,00 грн., всього з ПДВ 15 079 686,00 грн.

За даними видаткових накладних за квітень-травень 2019 р. обсяг придбання ресурсів по взаємовідносинам з ТОВ АМЗ Груп за договором № 089ЛС-02/730 від 08.11.2018 р. склав у загальній кількості 313 тн., на загальну суму 12 566 405,00 грн., ПДВ 2 513 281,00 грн., всього з ПДВ 15 079 686,00 грн.

Згідно прибуткових ордерів за квітень-травень 2019р. по взаємовідносинам з ТОВ АМЗ Груп підтверджується документально оприбуткування ресурсів на склади ПрАТ МК Азовсталь у загальній кількості 313 тн., на суму 12 566 405,00 грн.

По взаємовідносинам з ТОВ ФІРМА АГРОПРОМТРАНС.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Агропромтранс є юридичною особою, має самостійний баланс, , зареєстровано платником ПДВ 01.07.2016 року, індивідуальний податковий номер 76.

Згідно типового договору на придбання технологічного обладнання № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. (т.1, арк.149-158), ТОВ Фірма Агропромсервіс (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ МК Азовсталь (Покупець) прийняти та здійснити оплату за обладнання для металургійної промисловості (Обладнання) на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Поставка Обладнання здійснюється видами транспорту, що зазначені у Специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Обладнання на умовах поставки, що зазначені у Специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року. Строки поставки обладнання зазначаються в Специфікаціях (п.3.1, 3.2, 3.3 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 23.10.2018 р., а в частині гарантійних зобов`язань та санкцій за їх порушення до закінчення гарантійного строку.

Договір № 089ЛО/540 від 23.10.2017 підписано з боку Постачальника ТОВ Фірма Агропромтранс директором Науменко А.Г., з боку Покупця ПрАТ МК Азовсталь комерційним директором Любичем Б.Б. та скріплено печатками Сторін.

Додатковою угодою № 1 від 04.02.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2019.

Дослідженням наявних в матеріалах справи Специфікацій до договору № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. встановлено загальний обсяг обладнання, що підлягає постачанню у кількості 11 шт., на загальну суму 4 946 000,00 грн., ПДВ 989 200,00 грн., всього з ПДВ 5 935 200,00 грн.

У Специфікаціях зазначено, що транспортні витрати несе Постачальник. Обладнання постачається автотранспортом (п.1 Специфікацій). За п.2 Специфікацій, Обладнання постачається на умовах поставки DDP, склад Покупця м. Маріуполь, у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року.

Строк оплати поставленого Обладнання: 100% за фактом повідомлення про готовність до відвантаження / протягом 5-ти календарних днів за фактом поставки. Оплата за Обладнання здійснюється в Національній валюті України - гривнях (п.5 Специфікацій). Згідно п.6-п.8 Специфікацій, Вантажовідправником Обладнання є ТОВ Фірма Агропромтранс, вантажоотримувачем є ПрАТ МК Азовсталь. Реквізити вантажоотримувача: 87500, м.Маріуполь, Донецька область, вул.Лепорського, 1. Датою поставки вважається дата передачі Обладнання представнику Покупця на складі Покупця у відповідності до товарно-транспортної або видаткової накладної з відміткою у них (п.7 Специфікацій).

У відповідності до рахунків за травень 2019 р. обсяг обладнання, що підлягає постачанню на користь ПрАТ МК Азовсталь за договором № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. склав у загальній кількості 4 шт., на загальну суму 1 628 000,00 грн., ПДВ 325 600,00 грн., всього з ПДВ 1 953 600,00 грн.

За даними накладних за травень 2019р. обсяг придбання обладнання по взаємовідносинам з ТОВ Фірма Агропромтранс за договором № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. склав у загальній кількості 4 шт., на загальну суму 1 628 000,00 грн., ПДВ 325 600,00 грн., всього з ПДВ 1 953 600,00 грн.

Згідно прибуткових ордерів за травень 2019 р. по взаємовідносинам з ТОВ Фірма Агропромтранс підтверджується документально оприбуткування обладнання на склади ПрАТ МК Азовсталь у загальній кількості 4 шт., на суму 1 628 000,00 грн

По взаємовідносинам з ТОВ ДАЗ.

Товариство з обмеженою відповідальністю ДАЗ є юридичною особою, має самостійний баланс, , зареєстровано платником ПДВ 30.12.2008 року, індивідуальний податковий номер 45.

Згідно типового договору № 089ЛО/435 від 05.04.2017р. (т.1, арк.159-172), ТОВ ДАЗ (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ МК Азовсталь (Покупець) прийняти та здійснити оплату за матеріали (далі Ресурси) на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 березня 2018 року. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором (п. 10.4, 10.5 Договору).

Договір № 089ЛО/435 від 05.04.2017р. підписано з боку Постачальника ТОВ ДАЗ директором Драй А.А., з боку Покупця ПрАТ МК Азовсталь комерційним директором Топленіковим Є.С. та скріплено печатками Сторін.

Додатковою угодою № 1 від 22.01.2018 р. строк дії договору продовжено до 05.04.2019р.

Дослідженням наявних в матеріалах справи Специфікацій до договору № 089ЛО/435 від 05.04.2017р. встановлено загальний обсяг ресурсів, що підлягають постачанню у кількості 5 шт., на загальну суму 656 352,00 грн., ПДВ 131 270,40 грн., всього з ПДВ 787 622,40 грн.

У Специфікаціях зазначено, що транспортні витрати несе Постачальник. Обладнання постачається автотранспортом (п.1 Специфікацій). За п.2 Специфікацій, Обладнання постачається на умовах поставки DDP, склад Покупця м. Маріуполь, у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року.

Строк оплати поставленого Обладнання: 100% за фактом повідомлення про готовність до відвантаження / протягом 5-ти календарних днів за фактом поставки. Оплата за Обладнання здійснюється в Національній валюті України - гривнях (п.5 Специфікацій). Згідно п.6-п.8 Специфікацій, Вантажовідправником Обладнання є ТОВ Фірма Агропромтранс, вантажоотримувачем є ПрАТ МК Азовсталь. Реквізити вантажоотримувача: 87500, м.Маріуполь, Донецька область, вул.Лепорського, 1. Датою поставки вважається дата передачі Обладнання представнику Покупця на складі Покупця у відповідності до товарно-транспортної або видаткової накладної з відміткою у них (п.7 Специфікацій).

У відповідності до рахунків за травень 2019 р. обсяг обладнання, що підлягає постачанню на користь ПрАТ МК Азовсталь за договором № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. склав у загальній кількості 4 шт., на загальну суму 1 628 000,00 грн., ПДВ 325 600,00 грн., всього з ПДВ 1 953 600,00 грн.

За даними накладних за травень 2019 р. обсяг придбання обладнання по взаємовідносинам з ТОВ Фірма Агропромтранс за договором № 089ЛО/540 від 23.10.2017р. склав у загальній кількості 4 шт., на загальну суму 1 628 000,00 грн., ПДВ 325 600,00 грн., всього з ПДВ 1 953 600,00 грн.

Згідно прибуткових ордерів за травень 2019 р. по взаємовідносинам з ТОВ Фірма Агропромтранс підтверджується документально оприбуткування обладнання на склади ПрАТ МК Азовсталь у загальній кількості 4 шт., на суму 1 628 000,00 грн.

По взаємовідносинам з ТОВ Метало-Літейний-Ресурс (ТОВ МЛР).

Товариство з обмеженою відповідальністю Метало-Літейний-Ресурс є юридичною особою, має самостійний баланс, , зареєстровано платником ПДВ 06.07.2011 року, індивідуальний податковий номер 22.

Згідно типового договору № 088М-45 від 10.04.2017 р., ТОВ Метало-Літейний-Ресурс (Постачальник) зобов`язується передати, а ПрАТ МК Азовсталь (Покупець) прийняти та здійснити оплату за обладнання для металургійної та коксохімічної промисловості (Обладнання) на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Поставка Обладнання здійснюється видами транспорту, що зазначені у Специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Обладнання на умовах поставки, що зазначені у Специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2000 року або 2010 року. Строки поставки обладнання зазначаються в Специфікаціях (п.3.1, 3.2, 3.3 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2017р., а в частині гарантійних зобов`язань та санкцій за їх порушення до закінчення гарантійного строку.

Договір № 088М-45 від 10.04.2017р. підписано з боку Постачальника ТОВ Метало-Літейний-Ресурс директором Фаренбрух В.А., з боку Покупця ПрАТ МК Азовсталь комерційним директором Топленіковим Є.С. та скріплено печатками Сторін.

Додатковою угодою № 2 від 23.10.2018р. строк дії договору продовжено до 31.12.2019р.

Дослідженням наявних в матеріалах справи специфікацій до договору № 088М-45 від 10.04.2017р. встановлено загальний обсяг обладнання, що підлягає постачанню у кількості 217 шт., на загальну суму 371 100,00 грн., ПДВ 74 220,00 грн., всього з ПДВ 445 320,00 грн.

У Специфікаціях зазначено, що транспортні витрати несе Постачальник. Обладнання постачається автотранспортом (п.1 Специфікацій). За п.2 Специфікацій, Обладнання постачається на умовах поставки DDP-склад ПрАТ МК Азовсталь, м.Маріуполь, у відповідності до правил Інкотермс (у редакції 2000 / 2010 року)

Строк оплати поставленого Обладнання: 100% вартості Обладнання, що поставлене за Специфікацією, сплачується протягом 30 календарних днів наступних за днем його поставки та отримання Покупцем повного пакету документів згідно п.6.3 договору / 100% за фактом поставки продукції протягом 45 календарних днів (п.5 Специфікацій). Згідно п.7 Специфікацій, виробник та вантажовідправник: ТОВ Метало-Літейний-Ресурс, вантажоотримувач: ПрАТ МК Азовсталь, м.Маріуполь, вул.Лепорського,1. Датою поставки вважається дата надходження Обладнання на склад Покупця з відміткою у товаросупровідних документах (п.8 Специфікацій).

У відповідності до рахунку-фактури № 107 від 15.05.2019 р. обсяг обладнання, що підлягає постачанню на користь ПрАТ МК Азовсталь за договором № 088М-45 від 10.04.2017 р. склав у загальній кількості 67 шт., на загальну суму 339 600,00 грн., ПДВ 67 920,00 грн., всього з ПДВ 407 520,00 грн.

За даними видаткової накладної № 05/15-1 від 15.05.2019р. обсяг придбання обладнання по взаємовідносинам з ТОВ Метало-Літейний-Ресурс за договором № 088М-45 від 10.04.2017р. склав у загальній кількості 67 шт., на загальну суму 339 600,00 грн., ПДВ 67 920,00 грн., всього з ПДВ 407 520,00 грн.

Згідно прибуткового ордеру б/н від 21.05.2019 по взаємовідносинам з ТОВ Метало-Літейний-Ресурс підтверджується документально оприбуткування обладнання на склади ПрАТ МК Азовсталь у загальній кількості 67 шт., на суму 339 600,00 грн. без ПДВ.

Вищезазначені документи надавалися податковому органу під час проведення перевірки та суду першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до акту перевірки, відповідачем під час перевірки були дослідженні первинні документи позивача, при цьому, як встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав належну оцінку наданим позивачем документам.

Як вбачається з акту перевірки, висновки податкового органу ґрунтуються тільки на податковій інформації та не подання сертифікату або іншого документа, що засвідчує відповідність придбаної продукції вимогам нормативних документів.

Суд зазначає, що оцінка господарських операцій повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов`язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому, наявність певних недоліків при заповненні не може свідчити на невідповідність вказаних документів та, за умови наявності інших первинних документів, оформлених у відповідності до приписів Закону № 996-XIV, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій, не може бути безумовною підставою для висновків про безпідставність формування позивачем показників податкової звітності за вказаними господарськими операціями.

Відповідно до матеріалів справи у позивача наявні податкові накладні, отримані від контрагентів, належним чином зареєстровані в ЄРПН, які є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту.

Отже, первинні документи надані до перевірки та суду, оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996 та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

Таким чином, реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, крім укладених договорів, також підтверджується первинними документами, які містять усі необхідні реквізити та відомості для ідентифікації операції, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій, та висновком експертизи, тоді як відповідачем не було доведено та не було надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та ґрунтуються на припущеннях.

Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на не подання сертифікатів, суд зазначає, що вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку. Суд звертає увагу, що відсутність вказаних документів не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій, оскільки, вони не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей та послуг.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 29.01.2019 р. по справі №824/392/17-а, від 16.01.2018 р. у справі №820/4648/13-а.

Стосовно твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що матеріально-технічна база контрагентів та підприємств по ланцюгу постачання (відсутність в достатній кількості трудових та матеріальних ресурсів), не дають можливість здійснення господарських операцій, суд зазначає, що недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість здійснення договору купівлі-продажу та надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів/послуг, у тому числі й по ПДВ. Судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо). Відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) контрагентів позивача.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що по контрагентам, що перебували у господарських відносинах з позивачем, встановлена реалізація товарів (послуг), придбання яких не підтверджено по ланцюгу постачання, неможливо підтвердити безпосередній факт придбання товарів заявленої номенклатури, так як неможливо підтвердити факт формування податкового кредиту за операціями, суд зазначає наступне.

Статтею 83 ПК України, визначено перелік матеріалів, які є підставами для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок, серед яких, нарівні з документами, визначеними цим Кодексом, податкова інформація (підпункти 83.1.1 та 83.1.2 цієї статті).

Правила збору, отримання, обробки та використання податкової інформації встановлені нормами статей 72-74 ПК України.

Згідно з пунктом 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

У відповідності з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 цієї статті).

Частинами першою статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частини 2, 4 цієї статті).

Правила оцінки доказів в адміністративному судочинстві встановлені статтею 90 КАС України, зокрема, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 813/1200/18 вбачається, що оцінка судом документів, які надав позивач, здійснюється з врахуванням податкової інформації, на яку посилалося податковий орган. Тобто, податкова інформаціє, як зазначалось, враховується в сукупності з іншими доказами про порушення позивачем податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач фактично не посилається, які основні чинники та конкретні фактичних обставин та докази, зумовили такі висновки.

Матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем зустрічних перевірок контрагентів позивача.

Отже, посилання відповідача щодо не підтвердження руху товару по ланцюгу постачання базуються лише на результатах податкового контролю контрагентів позивача, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його контрагентом.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Суд зазначає, що лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на валові витрати. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних і допустимих доказах.

На момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами, позивач та його контрагенти, були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Суд зазначає, що Податковий кодекс не встановлює залежність податкового обліку (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов`язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем).

Наведене правозастосування відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, від 31.01.2011 у справі № 21-42а10, та Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2018 року у справі №820/8206/15.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що наявний договори та усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені на їх виконання, виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентами та декларування показників.

У діях позивача, як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18.01.2018 у справі № 2а-44807/09/1670, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних у яких установлена судом.

Позивачем доведено в судовому засіданні зв`язок зі своєю господарською діяльністю та ділову мету цих операцій, а податковим органом навпаки не доведено умислу та факту фіктивного підприємництва позивача.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеним контрагентом позивача та правомірності визначення позивачем сум податків, суд погоджується з висновком суд першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Щодо висновків відповідача про заниження ПрАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" бази оподаткування операцій з постачання продукції на території України за цінами, нижчими за собівартість реалізованої продукції, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 35 485 751 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, згідно з підпунктом 14.1.36 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Відповідно до підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підпунктом 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з п. п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Відповідно до п. п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв, зокрема для юридичних осіб, як: одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 20 і більше відсотків; одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 20 і більше відсотків; кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа.

Собівартість - це витрати підприємства на виробництво (виробнича собівартість) та реалізацію (собівартість реалізації) власної продукції. Сума витрат на виробництво і реалізацію товару називається повною собівартістю. Собівартість формується безпосередньо на підприємстві і відображає індивідуальні витрати та умови виробництва, а також конкретні результати господарювання цього виробничого підприємства (постанова Верховного Суду від 16.12.2019 року в справі № 200/12345/18- а).

Статтею 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" визначено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін. При цьому, до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов`язаних з виробництвом товару, належать рівень попиту на продукцію, кон`юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об`єктивно впливають на формування ціни. При цьому, прибутковість кожної окремої операції не є обов`язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об`єктивними причинами, а відтак продаж позивачем продукції за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача.

Суд зазначає, що законодавець надав платнику податків право здійснювати господарську діяльність на власний ризик та можливість самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, з огляду на мету отримання економічного ефекту і приросту активів в майбутньому, а також самостійно обирати виконавців послуг або постачальників товарів. А відтак продаж позивачем продукції за ціною нижчою виробничої собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача. Збитковість операції виключає право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі доведення податковим органом відсутності у платника податків розумної ділової мети, свідомого здійснення платником податків завідомо збиткових операцій з метою отримання, зокрема, податкових вигод тощо.

При цьому, як вірно зазначено судом, положення пп. 188.1 ст. 188 ПК України зобов`язувало платника податків визначати базу оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг виходячи з розміру, який не може бути нижче їх собівартості лише до 31.12.2015. Відповідно до Закону № 909-VIII від 24.12.2015 року вказана норми викладена в редакції, яка пов`язує базу оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг із звичайними цінами. Отже, посилання відповідача на те, що при визначенні бази оподаткування має враховуватися розмір собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг, не відповідає положенням податкового законодавства, які були чинними протягом періоду, що перевірявся.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2019 у справі № 200/12345/18-а, від 05 січня 2021 року у справі № 200/1718/20-а.

Отже, при визначенні бази оподаткування ПДВ операцій з постачання продукції власного виробництва враховується рівень звичайних цін на таку продукцію.

Відповідно до п. 13 Указу Президента України від 23.07.98 року № 817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов`язкових платежів) та неподаткових платежів, крім випадків відсутності статистичних даних про рівень цін на окремі види товарів (робіт, послуг).

З`ясування рівня звичайних цін має відбуватись відповідно до визначеної процедури, а необхідна інформація - надаватись уповноваженим державним органом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 04.06.2019 року в справі № 818/2186/14, від 12.09.2019 року в справі № 815/527/14.

За Поясненнями ПрАТ МК Азовсталь № 02.03/1276 від 31.03.2021р. (на мові оригіналу), за підписом головного бухгалтера підприємства: Відповідно до затвердженої Облікової політики ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ до складу собівартості виробленої продукції включено також постійні загальновиробничі витрати. Методика розподілу постійних загальновиробничих витрат викладена у Розділі 6.6 Запаси Облікової політики.

Розподіл постійних загальновиробничих витрат здійснюється наступним чином: - при наявності виробництва будь-якої продукції на собівартість виробництва продукції пропорційно витратам на МВЗ (місце виникнення витрат) основного виробництва, що виробляють напівфабрикати і готову продукцію; в разі простою МВЗ основного виробництва на собівартість реалізованої продукції, як витрати, не розподілені на продукт. Тобто базою розподілу є витрати з МВЗ основного виробництва.

Так, з метою покриття суми постійних загальновиробничих витрат та збереження ринків збуту продукції комбінату та отримання прибутку у майбутньому, ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ при укладенні угод купівлі-продажу виходить із оцінки ситуації на відповідному ринку та інформації про такі товари та ціни, які склалися на ринку ідентичних товарів. Тому головною діловою метою господарювання для ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ є отримання доходу для покриття постійних витрат, утримування позицій на ринках збуту, збереження персоналу, гідного рівня заробітної плати та існуючих виробничих потужностей.

В Акті перевірки відсутні заперечення щодо отримання ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ доходу від здійснення господарських операцій з реалізації продукції власного виробництва ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, ПАТ Авдіївський коксохімічний завод, ПрАТ Дніпровський коксохімічний завод, ПрАТ ЗАПОРІЖКОКС, ПрАТ ММК ІМ.ІЛЛІЧА, ПрАТ ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ, ТОВ МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ, ТОВ МЕТІНВЕСТ-СМЦ у період квітень-травень 2019 року, декларування обсягів поставки за якими наведено у Таблиці № 28.

Матеріали справи свідчать, що господарська діяльність ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ не є постійно збитковою. Так, при збитковій діяльності за 1 півріччя 2019 року, ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ за результатами фінансово-господарської діяльності за аналогічний період попереднього - 2018 року, отриманий прибуток складає у сумі 3 354 774 грн.

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідачем наявності зазначених обставин (відсутності у платника податків розумної ділової мети) доведено не було, не було спростовано доводів позивача відносно того, що специфіка роботи виробництва, вимагає виконання безумовного обов`язку щодо сплати щомісячно заробітної плати працівникам, сплати податків та інших обов`язкових платежів незалежно від обсягів та строків отримання доходів, необхідності забезпечення безперервності роботи підприємства, надходження сировини та матеріалів для виробництва. Отже, позивач повинен підтримувати постійне навантаження обсягів виробництва, тому змушений продавати власну продукцію за діючими ринковими цінами.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем при встановлені порушення не проводив порівняльного аналізу цін при реалізації ПрАТ "МК "Азовсталь" продукції власного виробництва, а тільки виходив з собівартості такої продукції.

Таким чином, висновки відповідача про заниження ПрАТ "МК "Азовсталь" податку на додану вартість на загальну суму 35 485 751 грн. є безпідставними та таким, що не ґрунтується на нормах законодавства.

Стосовно завищення позивачем суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, судом встановлено наступне.

Згідно з п. п. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд зазначає, що стаття 200 ПКУ встановлено вимоги, при виконанні яких у сукупності платник податку має право на бюджетне відшкодування ПДВ у звітному (податковому) періоді, а саме:від`ємне значенні суми, що визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; відсутність податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди; залишок суми ПДВ на рахунку платника в СЕА ПДВ, обчислений відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку; фактично сплачена сума податку отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України в рамках суми залишку на спец рахунку платника в СЕА ПДВ на дату декларування.

Розрахунок суми бюджетного відшкодування ПДВ у податкових деклараціях за квітень та травень 2019 р. ПРАТ МК АЗОВСТАЛЬ задекларовано на підставі права, що визначено п.п. 200.1, абз. б) п.п 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, а саме:

п.200.1. - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

п. 200.4. - при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

ПРАТ МК АЗОВСТАЛЬ при декларуванні суми бюджетного відшкодування у податкових деклараціях з ПДВ за квітень та травень 2019 р. (з урахуванням уточнюючих розрахунків) було дотримано всіх вимог, встановлених п.п. 200.1, п.п.200.3, п.п. 200.4 ст. 200 ПКУ.

Як зазначалось, за нормами п. 44.1 ст. 44 ПКУ, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених відповідними документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність " від 16.07.99 року № 996-XIV (далі по тексту - Закон України № 996-XIV), Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів" від 05.04.2001 № 2346-III, із змінами і доповненнями (далі Закон № 2346-III), платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

За п. 62 "Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту".

Позивачем було надано відповідачу реєстри платіжних документів за періоди, що перевірялися, та на підставі яких було сформовано додаток 3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) до податкових декларацій з ПДВ за квітень та травень 2019 р.). Також було надано оригінали виписок банку за квітень та травень 2019 р. з платіжними документами, що підтверджують оплату постачальникам відображеним у додатку 3.

Згідно висновку експерта № 238/26 від 27.04.2021 року, за даними виписок банку (додаткові матеріали), підтверджується документально перерахування грошових коштів на користь: ТОВ Хімтрейд на загальну суму з ПДВ 1 140 396,00 грн.; ТОВ АМЗ Груп на загальну суму з ПДВ 15 079 686,00 грн.; ТОВ Фірма Агропромтранс на загальну суму з ПДВ 1 329 600,00 грн.; ТОВ ДАЗ на загальну суму з ПДВ 168 000,00 грн.; ТОВ Метало-Літейний Ресурс на загальну суму з ПДВ 407 520,00 грн., що відповідає відомостям переліку документів з розрахунків у безготівковій формі (додаткові матеріали).

В матеріалах справи відсутні документи (відомості) Офісу великих платників ДПС щодо визнання недійсними договорів, укладених ПрАТ МК Азовсталь із контрагентами ТОВ АМЗ Груп, ТОВ Хімтрейд, ТОВ Фірма Агропромтранс, ТОВ ДАЗ, ТОВ МЛР, визнання недійсними (тощо) первинних документів, виписаних сторонами за такими договорами, з наведенням відповідних правових наслідків щодо такого визнання та впливу на об`єкти оподаткування; відомості щодо надання правової оцінки документів (у т.ч. накладних, податкових накладних, інш.), складених по вказаних СПД.

Листом № 2541/9 від 09.10.2020р. Офісу ВПП ДПС повідомлено про відсутність інформації щодо визнання недійсними договорів, укладених ПрАТ МК Азовсталь із контрагентами ТОВ АМЗ Груп, ТОВ Хімтрейд, ТОВ Фірма Агропромтранс, ТОВ ДАЗ, ТОВ МЛР, визнання недійсними (тощо) первинних документів, виписаних сторонами за такими договорами.

На підставі викладеного суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності висновку відповідача про завищення позивачем суми ПДВ.

Таким чином, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно було складено спірне податкове повідомлення-рішення від 12.09.2019 № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 38 583 258,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 19 291 629,00 грн.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтом в скарзі не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/14542/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/14542/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 06 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко