Справа № 240/29887/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Житомир

справа № 240/29887/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання дій незаконними та скасування постанови,-

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маліневської Т.В. незаконними та скасувати постанову про накладення штрафу від 08.09.2021 у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №65180814.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з постановою №65180814 від 08.09.2021 старшим державним виконавцем Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маліневською Т.В. накладено на військову частину НОМЕР_1 (боржника) штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вказує, що відомості щодо виконання рішення суду були надані у визначений виконавцем термін, крім цього Законом України «Про виконавче провадження» визначено накладення штрафів на юридичну особу у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії. Отже старший державний виконавець не врахувала те, що боржник виконав вимогу виконавця та вчинив певні дії, а саме нарахував ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2018 по 04.03.2020.

Також зазначає, що відповідно до змісту чинних норм права, на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Однак, відповідач жодним чином не спростував докази та фактичні обставини, а лише безпідставно виніс постанову про накладення штрафу у порядку ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 09.11.2021 (за вх.№68801/21), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що 13 серпня 2021 року від боржника до відділу виконавчої служби надійшла довідка-розрахунок про нараховану суму середнього заробітку, однак відомостей щодо виплати вказаних коштів не надано.

Таким чином, станом на 08.09.2021 рішення суду залишалось не виконаним боржником у повному обсязі без поважних причин.

З огляду на вказане, на думку відповідача, постанова про накладення штрафу від 08.09.2021 за невиконання рішення суду, є законною.

Відповідно до ухвали суду від 15.11.2021 залучено до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Третя особа письмових пояснень по суті спору до суду не подала.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 у справі №240/10785/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення до дня звільнення;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2018 по 04.03.2020.

Вказане рішення набрало законної сили 15.02.2021, у зв"язку з чим Житомирський окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 06.11.2020 у справі №240/10785/20, 12 квітня 2021 року видано виконавчий лист №3344 (а.с.37).

27 квітня 2021 року в.о. начальником відділу Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маліневською Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65180814 з виконання виконавчого листа №3344, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 12.04.2021, про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2018 по 04.03.2020 (а.с. 38-39).

02 серпня 2021 року в.о. начальника відділу Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маліневською Т.В. направлено боржнику вимогу державного виконавця за вих.№1294 про зобов"язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2018 по 04.03.2020 та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.40).

На виконання вимоги державного виконавця від 02.08.2021 боржник - військова частина НОМЕР_1 письмово надала до державної виконавчої служби відповідь у формі листа за вих.№648/2015, отриманий уповноваженою особою відповідача 12.08.2021, про вчинення певних дій в межах виконавчого провадження №65180814, а саме зазначено, що військова частина не є розпорядником коштів, а тому повинна чекати поки кошти виділять на виплату вищі фінансові органи, саме тому рішення суду виконується в мірі виділення коштів (а.с. 13).

Листом від 12.08.2021 за вих.№648/2035, отриманим уповноваженою особою відповідача 12.08.2021, військова частина НОМЕР_1 надіслала відповідачу довідку-розрахунок обчислення середнього заробітку колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/10785/20, що не заперечується відповідачем (а.с. 19).

08 вересня 2021 року старшим державним виконавцем відділу Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маліневською Т.В. прийнято постанову про накладення на боржника військову частину НОМЕР_1 штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання вимоги державного виконавця. Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.42).

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIIIпередбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на аналіз наведених норм права слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Отже, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 1ст. 75 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний з`ясувати, чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Таким чином, зміст правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, на момент прийняття рішення про накладення штрафу державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Підсумовуючи наведе слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17.

Крім того, згідно з практикою Верховного Суду викладеною у постанові від 21.11.2018 у справі №373/436/17 зазначено, що невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В цьому разі накладення державним виконавцем штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимоги державного виконавця від 02.08.2021 боржник - військова частина НОМЕР_1 письмово надала до державної виконавчої служби відповідь у формі листа за вих.№648/2015, в якому повідомила про вчинення певних дій в межах виконавчого провадження №65180814 та листом від 12.08.2021 за вих.№648/2035 надала відповідачу довідку-розрахунок обчислення середнього заробітку колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/10785/20, що не заперечується відповідачем.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачем, як боржником у виконавчому провадженні №65180814, надано державному виконавцю докази щодо часткового вчинення ним дій на виконання виконавчого листа №3344 від 12.04.2021, шляхом нарахування стягувану суми середнього заробітку відповідно до довідки-розрахунку.

Суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 у своїй діяльності керується наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 року №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України», вказівками забезпечуючого фінансового органу, Департаменту фінансів, Міністерства фінансів України тощо.

У відповідності до статті 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

Так, згідно з листом тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту фінансів МОУ від 30.12.2016 №248/3/9/1/1455, на виконання вимог Міністра оборони України щодо запровадження моніторингу за станом використання коштів за фондом оплати праці та чисельністю військовослужбовців, які отримують грошове забезпечення (заробітну плату), вимагається з 01.01.2017 забезпечити застосування нових щомісячних форм Заявки-розрахунку на кошти для виплати грошового забезпечення і підйомної допомоги військовослужбовцям та Заявки на кошти для виплати заробітної плати працівникам та за іншими видатками, які знаходяться і відданні Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 2 заявку за формою надавати електронною поштою на електронні адреси в поточному місяці на поточний, окремо за кожним кодом програмної класифікації видатків таким чином, щоб забезпечити її надходження в Департамент фінансів:

від розпорядників коштів другого рівня до 12 числа;

від розпорядників коштів третього рівня з штатною чисельністю особового складу менше 500 військовослужбовців до 08 числа;

від розпорядників коштів третього рівня з штатною чисельністю особового складу більше 500 військовослужбовців до 10 числа.

Відповідно до п. 3 заявки на кошти для виплати заробітної плати працівникам і за іншими видатками, які знаходяться у віданні Департаменту фінансів МОУ надавати електронною поштою і в сканованому вигляді на електронні адреси окремо за кодами програмної класифікації видатків у поточному місяці на наступний місяць таким чином, щоб забезпечити її надходження в Департамент фінансів:

від розпорядників другого рівня до 25 числа;

від розпорядників третього рівня до 20 числа.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» наказано Першому заступнику Міністра оборони України, заступникам Міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України з питань євроатлантичної інтеграції, заступнику Міністра оборони України керівнику апарату, начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) органів військового управління, військових частин, установ та організацій Збройних Сил України забезпечити реалізацію повноважень головного розпорядника бюджетних коштів згідно з Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України (далі Правила).

Згідно з п.1.3. Правил розпорядника коштів третього рівня є командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня.

Фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до чинного законодавства України, цих правил, вказівок та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, забезпечувальних фінансових органів та відповідних служб забезпечення (в межах їх відповідальності).

Первинні документи, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (виконавці документів) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпечені (п. 1.5. Правил).

Тобто, виплати здійснюються військовою частиною виключно за рахунок коштів Державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат позивач не має.

Так, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем не було виплачено належні до виплати суми стягувачу у зв`язку з відсутністю державного асигнування.

Вказані підстави невиконання судового рішення, на переконання суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, яка належить стягувачу, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно ст. ст. 1, 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише при умові, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

В даному ж випадку, позивач не мав та не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, на виплату належниих сум не виділялись, що, на переконання суду, є поважною причиною для не застосування штрафу за не виконання судового рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, твердження боржника, що невиконання судового рішення в частині виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки об`єктивно не залежить від боржника.

Перевіривши доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про накладення штрафу від 08.09.2021 у розмірі 5100 грн по виконавчому провадженню №65180814 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, підстави для задоволення решти позовних вимог щодо визнання дій державного виконавця протиправними відсутні, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що позивач помилково просить також визнати протиправними дії старшого державного виконавця Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Маліневської Т.В. щодо винесення вищевказаної постанови, оскільки у даному випадку права та законні інтереси позивача, як боржника, порушуються саме прийняттям постанови про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду, а не діями державного виконавця щодо її винесення.

Крім того, публічно-правовий спір між сторонами виник у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення при здійсненні владних управлінських функцій, а не певних юридично значимих дій, які можуть бути предметом судового оскарження окремо від цього рішення.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.9-го Січня, 2-а, Радомишль, Житомирська область,12201, ), тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_3 ), про визнання дій незаконними та скасування постанови, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 08.09.2021 ВП №65180814 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у строк, визначений ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 07 грудня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко