Справа № 620/5987/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5987/21 Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі за позовом Управління Держпраці у Чернігівській області до Приватного акціонерного товариства «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління Держпраці у Чернігівській області до Приватного акціонерного товариства "Менське підприємство по племінній справі в тваринництві" про зобов`язання Відповідача в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю людей зупинити роботи (виробництво), а саме КТП (комплектна трансформаторна підстанція) - 10/0,4 кВ, № 581, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Мена, вул. Чернігівський шлях, буд. 85А.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що в ході проведення перевірки було встановлено порушення Відповідачем вимог законодавства у сфері охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення роботи (виробництва), а саме КТП (комплектна трансформаторна підстанція) - 10/0,4 кВ, № 581, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Мена, вул. Чернігівський шлях, буд. 85А.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Менське підприємство по племінній справі в тваринництві" в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю людей зупинити роботи (виробництво), а саме КТП (комплектна трансформаторна підстанція) - 10/0,4 кВ, № 581, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Мена, вул. Чернігівський шлях, буд. 85А.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Менське підприємство по племінній справі в тваринництві" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Менське підприємство по племінній справі в тваринництві" посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема зазначає, що порушення в роботі КТП (комплектна трансформаторна підстанція) - 10/0,4 кВ, № 581, які на думку Позивача, створювали загрозу життю та здоров`ю людей є усунутими підприємством, а деякі з них, взагалі є надуманими та не підтвердженими.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області, на підставі наказу від 12.03.2021 № 404-Н "Про проведення планової перевірки відповідача та направлення на проведення перевірки від 12.03.2021 № 219, у період з 22.03.2021 по 02.04.2021 проведено планову перевірку щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з промислової безпеки, охорони праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, гігієни праці ПАТ «Менське племпідприємство» (, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Мена, вул. Чернігівський шлях, буд. 85А) (а.с. 9-10).

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 02.04.2021 № 08-03/219.

Так, під час перевірки згідно розділу "Опис виявлених порушень вимог законодавства" акту від 02.04.2021 № 08-03/219 виявлено 58 порушень нормативно-правових актів з охорони праці, з них зазначені в рядках № 25-33 створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

- не отримано дозвіл на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, а саме: КТП -10/0,4 кВ № 581 - устаткування напругою понад 100 В - ст. 21 Закону України «Про охорону праці, постанова Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на. використання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки»;

- не отримано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: роботи в діючих електроустановках і на кабельних лініях напругою понад 1000 В, в зонах дії струму високої частоти - ст. 21 Закону України «Про охорону праці», постанова Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на використання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки»;

- призначений відповідальний за справний стан і безпечну експлуатацію електрогосподарства не пройшов перевірку знань у встановленому порядку - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- відсутні електротехнічні працівники - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- на підприємстві не організовано обслуговування обладнання і мереж - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- відсутнє Положення про енергетичну службу підприємства, а також посадові інструкції - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- не проведені періодичні випробування та вимірювання електроустановок згідно з правилами і нормами (ПТЕ) - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 ЕІПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- не проведено опосвідчення стану безпеки електроустановок - ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 8.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 № 4, зареєстровано в Мін`юсті України 10.02.1998 № 93/2533);

- підприємство взагалі не укомплектовано випробуваними електрозахисними засобами згідно з вимогами нормативних актів (додаток 2 НПАОП 40.1-1.07-01) - ст. 8 Закону України «Про охорону праці», п. 4.2.5 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів».

Вважаючи, що виявлені під час перевірки Відповідача порушення нормативно-правових актів з охорони праці створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, Позивач звернувся з даним адміністративними позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наявність порушення Відповідачем вимог нормативно-правових актів з охорони праці створює реальну загрозу життю і здоров`ю людей, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростовано Відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з частинами першою, другою та сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Основні положення щодо, зокрема, регулювання за участю відповідних органів державної влади відносин між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища, і встановлення єдиного порядку організації охорони праці в Україні визначає Закон України від 14.10.1992 № 2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон № 2694-XII).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 2694-XII державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україну від 11.02.2015 № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зокрема, в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення; у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об`єктами, з питань проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки (пункт 4).

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 затверджено Положення про Управління Держпраці у Чернігівській області, відповідно до пункту 1 якого Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 2694-XII посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

У свою чергу частиною 1 статті 1 Закону № 2694-XII визначено, що охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Одним із принципів державної політики в галузі охорони праці є пріоритет життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці (частина 2 статті 4 Закону № 2694-XII).

Законодавством України закріплено обов`язки роботодавців зі створення й підтримання належних умов праці працівників та інші обов`язки у сфері охорони праці.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства (частина 1 статті 6 Закону № 2694-XII).

Частиною 1 статті 13 Закону № 2694-XII передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

В силу правил статті 39 Закону № 2694-XII передумовою заборони, зупинення, припинення, обмеження експлуатації підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуску та експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт є створення суб`єктом господарювання загрози життю.

Колегія суддів зазначає, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи (виробництва), а саме КТП, є заходом, направленим на попередження настання негативних наслідків викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної Позивачем перевірки складено акт від 02.04.2021 № 08-03/219, згідно розділу "Опис виявлених порушень вимог законодавства" виявлено 58 порушень нормативно-правових актів з охорони праці, з них зазначені в рядках № 25-33 створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Розглянувши надані Відповідачем докази, а саме: копію паспорту КТП-10/0,4 кВ № 581, копію договору про надання послуг № 502.12-10-21 від 06.07.2021 року та копію договору про надання послуг № 305.12-10-20 від 30.08.2020 року, колегія суддів зазначає, що Відповідачем вживаються заходи щодо усунення встановлених в акті перевірки порушень.

Проте, колегія суддів зазначає, що Відповідачем не було надано до суду жодних доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів щодо: розроблення Положення про енергетичну службу, посадових інструкцій електрика та енергетика, проведення періодичних випробувань та вимірювання електроустановок, опосвідчення стану безпеки електроустановок, контролю за безпечною експлуатацією електроустановок, ведення журналів обліку робіт.

Вказані обставини свідчать про те, що Відповідачем вчиняються дії, які спрямовані на усунення виявлених порушень, разом з цим, колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Відповідачем не усунуто всіх порушень зазначених в акті перевірки, що свідчить про існування загрози життю та здоров`ю людей.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Відповідач не усунув в повній мірі порушення, які виявлені в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зупинення роботи (виробництва), а саме КТП (комплектна трансформаторна підстанція) - 10/0,4 кВ, № 581, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Мена, вул. Чернігівський шлях, буд. 85А.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері охорони праці, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

Таким чином, період дії застосування вказаного заходу залежить безпосередньо від факту усунення Відповідачем виявлених порушень.

Крім того, Відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених Управлінням Держпраці у Чернігівській області, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутись до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 823/589/16.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення адміністративного позову.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Приватного акціонерного товариства «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві» викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко