Справа № 320/6638/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2021 року № 320/6638/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.08.2019 по 26.04.2021 року.

В обгрунтування такої вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника групи регламенту та ремонту авіаційного озброєння технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.08.2019 № 282, його звільнено з військової служби. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2019 № 165, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Так, позивач зазначає, що під час звільнення та виключення зі списків особового складу йому не була виплачена індексація грошового забезпечення.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 №320/10229/20 індексація грошового забезпечення була виплачена 26.04.2021 у сумі 40565,54 грн. шляхом зарахування коштів на картковий рахунок.

Отже, на думку позивача, станом на день виключення зі списків особового складу частини з ним не проведено розрахунок у повному обсязі, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.08.2019 по 26.04.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову у письмовому відзиві, Військова частина НОМЕР_1 просить суд відмовити в задоволенні вимог та зазначає, що посилання позивача на Кодекс Законів про працю України є помилковим, оскільки передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів щодо оплати праці не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо), що також зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці".

Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно абзацу 3 статті 242 "Положення про проходження військової служби громадянами України у Збройних Силах України" затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 "Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Не згоду на виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 Позивач не подавав. Позивач на день звільнення претензій до Відповідача не пред`являв та добровільно був виключений зі списків Відповідача.

Тобто, на підставі зазначеного вище, відповідач вважає, що законні права та інтереси Позивача, Відповідачем порушено не було. На підставі цього не потребують задоволенню вимоги Позивача зазначені в його адміністративному позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, звернувши увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 серпня 2019 року № 282 майора ОСОБА_1 начальника групи регламенту та ремонту авіаційного озброєння технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено з військової служби у запас за підпунктом "к" (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

30 серпня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №165 Позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

На виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (Далі - Постанова 393) військовою частиною НОМЕР_1 з Позивачем було проведено розрахунок по грошовому забезпеченню.

За результатами судового розгляду, та на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року по справі №320/10229/20 позивачу відповідачем було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по листопад 2018 року в сумі 40565,54 грн.

Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь період затримки виплати по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення слід зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" "військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаний із захистом Вітчизни. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України, яка визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян. Котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Відповідно до листа Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України №774/13/84-13 від 24.07.2013 року "Щодо поширення КЗпП України на військовослужбовців", на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, КЗпП України не поширюється.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України"; Закон України "Про Збройні Сили України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 3 Закону № 2232-ХІІ).

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Таким чином, посилання позивача на Кодекс Законів про працю України є помилковим, оскільки передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів щодо оплати праці не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо), що також зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці".

Слід звернути увагу на те, що згідно абзацу 3 статті 242 "Положення про проходження військової служби громадянами України у Збройних Силах України" затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 "Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Не згоду на виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 Позивач не подавав. Позивач на день звільнення претензій до відповідача не пред`являв та добровільно був виключений зі списків відповідача.

Крім того, враховуючи посилання позивача на ст. 117 Кодексу законів про працю України, варто згадати ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ, відповідно до якої компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 4 Розділу І. Загальні положення "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Тобто, на підставі зазначеного вище, суд погоджується з доводами відповідача про те, що законні права та інтереси позивача, відповідачем порушено не було.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.