Справа № 120/8824/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 грудня 2021 р. Справа № 120/8824/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що з 21.03.2016 вона перебуває на пенсії за віком. Для нарахування пенсії їй відповідачем зараховано страхового стажу в кількості 28 років 7 місяців трудової діяльності. До трудового стажу не зараховано підприємницьку діяльність позивача, яку вона вела як особа-підприємець у період з 28.01.2004 по 30.12.2010.

Причиною незарахування стала та обставина, що орган пенсійного фонду не в змозі провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) за період підприємницької діяльності позивача.

На своє звернення до відповідача про проведення перевірки, позивач отримала 29.06.2021 лист, яким відмовлено у проведені такої перевірки, оскільки з відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 06.03.2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач вважає неправомірними дії відповідача в частині щодо неврахування до страхового стажу та розрахунку розміру призначеної пенсії періоду ведення підприємницької діяльності з 28.01.2004 по 30.12.2010 на тій підставі, що ним не було виконано приписів п. 2 постанови правління ПФУ від 03.12.2013 №25-2 щодо обов`язковості проведення перевірки фактів здійснення підприємницької діяльності.

На думку позивача, неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку документів, що нею надані, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії в більшому розмірі.

Тому, з метою зобов`язання провести перевірку з моменту призначення пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.08.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

31.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що відповідно до п. 4. 1 ч. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок 22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, особа для проведення перерахунку пенсії звертається з заявою згідно додатку 3 (Порядку 22-1) до органу, який призначає (перераховує, виплачує) пенсію.

За наслідками розгляду такої заяви орган Пенсійного фонду приймає рішення (п. 4. 3 ч. 4 Порядку 22-1).

За таких умов, Головним управлінням на звернення позивача надана відповідь щодо неможливості проведення перевірки, а саме: органи пенсійного фонду України здійснюють перевірки суб`єктів господарювання у загальному порядку, встановленому Законом України від 05.07.2007 р. №877-У Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності». Цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду, їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-ХУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755) фізична особо-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Відтак, з огляду на те, що згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 06.03.2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою позивача за період 2004 - 2010 років відсутні законодавчі підстави.

На стадії судового розгляду суд прийшов до висновку про витребування пенсійної справи ОСОБА_1 задля перевірки тверджень позивача та відповідача, викладених у заявах по суті, про що постановлено ухвалу від 13.10.2021.

На виконання вимог ухвали надано пенсійну справу позивача та повідомлено, що з вересня 2019 звернення громадян щодо призначення та перерахунку пенсій формуються в електронному вигляді, тому до суду направлено сканкопії документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 за період з 01.09.2019 по теперішній час. Також звернуто увагу, що ОСОБА_1 не зверталась до органів ПФУ з заявою від 28.06.2021, натомість наявне звернення від 28.04.2021.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком з 21.03.2016. До страхового стажу їй зараховано 28 років 7 місяців трудової діяльності. Не зараховано до трудового стажу період підприємницької діяльності у період з 28.01.2004 по 30.12.2010.

Позивач в позовній заяві вказує, що по причині не зарахування періоду з 28.01.2004 по 30.12.2010 до страхового стажу, позивач звернулась до відповідача з листом про проведення перевірки.

Відповідно до листа від 21.10.2021 ГУ ПФУ повідомляє, що ОСОБА_1 не зверталась до органів ПФУ з заявою від 28.06.2021, натомість наявне звернення від 28.04.2021, сканкопію якого долучено до матеріалів справи.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься лист "Щодо неможливість проведення перевірки" за змістом якого зазначено, що для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за період 2004-2010 відсутні законодавчі підстави.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 06.03.2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач не погоджується з діями відповідача, тому звернулась до суду з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яка полягає у невиконанні приписів п. 2 постанови Правління ПФУ від 03.12.2013 №25-2 щодо обов`язковості проведення перевірки фактів здійснення позивачем протягом періоду з 28.01.2004 року по 30.12.2010 року включно підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець на єдиному податку та сплати протягом цього періоду належних страхових внесків у складі сплачених сум єдиного податку згідно поданої заяви від 28.06.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести таку перевірку з моменту призначення пенсії при здійсненні перерахунку страхового стажу та розміру пенсії.

Вирішити питання судового збору.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції Українита Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені устатті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту «а» частини 3статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до п. 3-1 розділу XV Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Спірним періодом, який на думку позивача, має бути перевіреним, є період коли позивач займалась підприємницькою діяльністю з 28.01.2004 по 30.12.2010.

Відповідно до відзиву відповідач вказує, що для проведення перерахунку пенсії особа звертається з заявою згідно додатку 3 (Порядку 22-1) до органу, який призначає (перераховує, виплачує) пенсію. За наслідками розгляду такої заяви орган Пенсійного фонду приймає рішення (п. 4. 3 ч. 4 Порядку 22-1).

Враховуючи, що позивач не зверталась з такою заявою, то Головним управлінням на звернення позивача надана відповідь щодо неможливості проведення перевірки, а саме: органи пенсійного фонду України здійснюють перевірки суб`єктів господарювання у загальному порядку, встановленому Законом України від 05.07.2007 р. №877-У Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності». Цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду, їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до листа, що міститься в матеріалах справи (а.с. 4-5) позивачу повідомлено, що для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за період 2004-2010 відсутні законодавчі підстави так як, згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 06.03.2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013р. №25-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.12.2013 року за №2141/24673, визнано такою, що втратила чинність, постанову правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №22-2 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зареєстровану в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1014/18309.

Одночасно, пунктом 2 постанови правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 року за №25-2 установлено, що: облік застрахованих осіб, звіти щодо сум нарахованих внесків та сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01 січня 2011 року ведуться відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 №7-6 "Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599, та постанови правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 року №26-1 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152; відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника.

Відповідно до абз 3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. під № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

До прийняття Закону №1058, який набрав чинності 01.01.2004 року, питання персоніфікованого обліку регулювалось Положенням про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. №794 (далі - Положення №794), яке є чинним.

Відповідно до п. 1 Положення №794, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).

Відповідно до п.п. 4, 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснюється відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавства про обов`язкове державне пенсійне страхування, цього Положення.

Персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Згідно із п. 7 Положення №794, уповноважений орган:

створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб; забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат;

надає фізичним особам відомості про них, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а у разі їх зміни, несвоєчасного надходження страхового збору (внесків), перегляду розміру виплачуваної пенсії, її індексації, зміни умов надання соціальних послуг чи перегляду питання про можливості їх надання - інформує письмово у встановлені строки застраховану особу.

Відповідно до п. 8 Положення №794, уповноважений орган виконує функції щодо організації персоніфікованого обліку в тісній взаємодії з центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державної податкової адміністрації, фінансовими органами, банківськими установами.

Відповідно до п. 14 Положення №794, відомості про фізичних осіб збираються і зберігаються у документальній та електронній формі уповноваженим органом у встановленому порядку протягом життя фізичної особи та зберігаються також впродовж 75 років після її смерті.

В силу п. 16 Положення №794, на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 21 Закону №1058, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від, зокрема, податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. першу статті 21 в редакції Закону № 1217-IX від 05.02.2021.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Органи, що здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, зобов`язані надсилати один примірник реєстраційної картки територіальному органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

З аналізу вищенаведених норм слід дійти висновку, що всі персоніфіковані відомості про застраховану особу, і ті відомості, які надходять від податкових органів про неї, тобто песоніфікований облік здійснює уповноважений орган, яким в силу п. 5 Положення №794 є Пенсійний фонд та його органи на місцях.

Відтак доводи відповідача про неможливість проведення перевірки з підстав того, що внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суперечать нормам Закону №1058 та Положеню №794.

До того ж, суд звертає увагу, що за приписами Положення №794, персональна облікова картка фізичної особи містить відомості, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу, зокрема прізвище, ім`я та по батькові та ідентифікаційний номер;

Відповідно до листа, яким позивачу повідомлено про неможливість провести перевірку, відповідач вказує на прізвище, ім`я та по батькові позивача та номер РНОКПП, за якими можна ідентифікувати персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи.

Також, суд бере до уваги, що відповідно листа ГУ ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу, відповідно до інформаційного ресурсу, до даних облікової справи платника податків та бази даних по гр. ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка перебувала на обліку в Могилів- Подільській ДП, як фізична особа-підприємець з 28.10.2002 року по 06.03.2019 року, містяться відомості, що за період з 28.10.2002 року по 31.12.2002 року вона перебувала на загальній системі оподаткування; за період з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року - торгово-посередницька діяльність; за період з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року на загальній системі оподаткування; за період з 01.01.2005 року по 28.05.2005 року на загальній системі оподаткування; за період з 29.05.2005 року по 29.11.2007 року на спрощеній системі оподаткування - фіксований податок (фіксований патент); за період з 30.11.2007 року по 28.01.2008 року на загальній системі оподаткування; за період з 29.01.2008 року по 31.12.2009 року на спрощеній системі оподаткування - фіксований податок (фіксований патент); за період з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року на спрощеній системі оподаткування - платник фіксованого податку (фіксований патент) (а.с. 13-14).

Також, ГУ ДПС у Вінницькій області на лист позивача від 27.05.2021 (вх. №18210/6 від 27.05.2021) надає інформацію про сплату податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 2004р., по 2010р. в розрізі цих років із конкретними сумами сплачених податків за кодом платежу 11010400 - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується із доходів платника податку інших ніж заробітна плата (а.с. 15-16).

Відповідно до ст. 11 Закону №1058 (в редакції Закону спірного періоду з 2004 по 30.12.2010) фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 р., розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року доповнено пунктом 3-1, в якому встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

У свою чергу до Порядку № 22-1 законодавцем також внесено зміни та встановлено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для її страхового стажу є сам лише факт сплати нею страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Таким чином, органи ПФУ наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії та перерахунку, і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності ПФУ та його структурні підрозділи.

Стосовно доводів того, що позивач не зверталась до Пенсійного органу з заявою згідно додатку 3, що передбачено Порядком №22-1, то суд вказує на правову позицію Верховного Суду (постанова від 27 листопада 2019 року по справі №748/696/17) щодо форми та змісту заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу, вказав на недопущення надмірного формалізму, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

За змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непроведені перевірки фактів здійснення нею підприємницької діяльності та сплати єдиного податку протягом спірного періоду.

Суд зазначає, що дії є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень, які виражаються у прийнятті рішень або інших активних формах здійснення наданих повноважень, у зв`язку із чим в подальшому виникає публічно-правовий спір. У свою чергу, бездіяльність є формою пасивної поведінки.

Оскільки відмова у проведенні перевірки є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень, то суд доходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області.

Разом з тим, позивач вважає неправомірними дії відповідача в частині щодо неврахування до страхового стажу та розрахунку розміру призначеної пенсії періоду ведення підприємницької діяльності з 28.01.2004 по 30.12.2010, що зазначено у позові.

Проте, враховуючи обставини даної справи, суд вважає, що оскільки відповідач такий період не перевіряв, тому підстави для визнання цих дій притиправними відсутні.

В силу вимог ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак закон допускає можливість обрання судом іншого способу захисту прав та інтересів фізичної/юридичної особи, аніж вищенаведені загальні способи. Проте таке своє рішення суд повинен обґрунтувати, вирішуючи справу по суті.

Отже, щодо іншої позовної вимоги, то суд зазначає, що згідно із п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даному випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в проведенні перевірки періоду з 28.01.2004 по 30.12.2010 в якому позивач здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та сплачувала податки, а тому належним для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача провести перевірку щодо сплати податків при здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_1 у період з 28.01.2004 по 31.12.2010 для зарахування його до страхового стажу та прийняти відповідне рішення.

Такий спосіб захисту відповідає положенням Порядку №22-1 за приписами якого, орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п. 4.7).

На противагу наведеним вище висновкам, вимога перерахунку розміру пенсії з моменту її признчення, на думку суду, є передчасною, оскільки перевірка на виконання покладеного судом обов`язку ще не проведена.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведені перевірки сплати податків при здійсненні нею підприємницької діяльності у період з 28.01.2004 по 31.12.2010 для зарахування його до страхового стажу для перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області провести перевірку щодо сплати ОСОБА_1 податків при здійсненні нею підприємницької діяльності у період з 28.01.2004 по 31.12.2010 для зарахування його до страхового стажу для перерахунку пенсії та прийняти відповідне рішення.

В задоволені іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, Код ЄДРПОУ-13322403).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна