Справа № 640/25042/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 грудня 2021 року справа №640/25042/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
третя особаПриватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська Кароліна Сергіївна
провизнання протиправними та скасування наказу і висновку, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2803/5 від 06 серпня 2021 року «Про задоволення скарги» та висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 01 липня 2021 року; 2) зобов`язати Міністерство юстиції України поновити записи в Єдиному державному реєстрі речових прав, скасовані наказом №2803/5 від 06 серпня 2021 року, а саме рішення від 06 лютого 2020 року №51005527, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською Кароліною Сергіївною.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на процедурні порушення при розгляді скарги на рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни від 06 лютого 2020 року №51005527 та, що скасування такого рішення може мати негативні правові наслідки для нього в частині стягнення коштів, отриманих за договором купівлі-продажу машино-місця, а також для нового власника ОСОБА_2 , який придбав гараж № НОМЕР_1 загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 09 вересня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі №640/25042/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженську Кароліну Сергіївну (далі по тексту - третя особа).

Відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі, у якій вказав про необхідність закриття провадження у цій справі у зв`язку із тим, що спір між сторонами не є спором між учасниками публічно-правових відносин та має приватноправовий характер.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва задовольнив клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначив до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 22 листопада 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача просив закрити провадження у справі, третя особа у судове засідання не прибула; за згодою сторін суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши заявлене клопотання та дослідивши обставини справи, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу, згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту наведених статей Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що оскаржуваним наказом задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення від 06 лютого 2020 року №51005527, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською Кароліною Сергіївною.

У своїй скарзі на рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни від 06 лютого 2020 року №51005527 ОСОБА_3 зазначив, що власник паркомісця №221 ОСОБА_1 протиправно заволодів майном ОСББ «Дружби Народів Авеню». На думку скаржника, збільшення площі паркомісця №221 відбулося незаконно, чим порушено майнове право ОСОБА_3 користуватися власним паркомісцем №220, яке належить йому на праві власності. ОСОБА_3 зазначає, що у зв`язку із неправомірним набуттям права власності на збільшену площу паркомісця, ОСОБА_1 незаконно відчужив ОСОБА_4 паркомісце площею 60,8 кв.м.

У свою чергу позивач звертає увагу, що збільшення площі гаражу № НОМЕР_1 з 17,4 кв.м. на 60 кв.м. на підставі рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни відбулося правомірно та не порушує законодавство і права скаржника чи інших осіб.

Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу машиномісця від 17 березня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за №185, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 гараж (машиномісце) № НОМЕР_1 підвал І рівня в літ. «А», загальною площею 60,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, із предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві, та наявних у справі доказів вбачається наявність спору щодо правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна -гараж (машиномісце) № НОМЕР_1 загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , і, що позивач звернувся до суду позовом на захист порушеного (на його думку) права власності на об`єкт нерухомого майна.

Наведене, на думку суду, свідчить про наявність спору між позивачем, як попереднім власником спірного нерухомого майна, ОСОБА_3 , як особою, яка заперечує правомірність набуття права власності на спірне майно, та новим власником спірного майна - ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у цієї справи ознак публічно-правового спору і вона є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер.

У справі, що розглядається, спір не обмежується оскарженням рішення, дії чи бездіяльності державного реєстратора, оскільки в його основі лежить спір щодо правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, який не може бути вирішений в адміністративному суді.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в адміністративній справі №826/6333/16 в постанові від 24 липня 2019 року.

Згідно із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі №817/679/18, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того суд звертає увагу, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування реєстраційних дій, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що даний спір не має ознак публічно-правового спору, оскільки спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із майнових відносин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва задовольняє клопотання відповідача, закриває провадження у цій справі та роз`яснює, що заявлені вимоги належить розглядати відповідному загальному суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі.

2. Закрити провадження у справі №640/25041/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко