Справа № 160/16527/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,-
14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 37 788,74 грн.;
скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 листопада 2020 року №Ф-8230-53/64 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 35 588,74 грн.;
скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2020 року №Ф-8230-53/64 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 29 293,44 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у липні 2021 року на пенсійний картковий рахунок позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль» було накладено арешт згідно постанови винесеної 13.07.2021 року, яка винесена заступником начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартиновською І. М.
За змістом даної постанови стягнення здійснюється на примусове виконання вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-8230-53/64-У.
23 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про видачу вимоги нарочно.
Відповідачем, крім вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64, також видано вимоги №Ф-8230-53/64-У від 12.02.2020 року та 11.11.2020 року.
Зі змісту вказаних вбачається, що станом на 31.01.2021 року у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 37 788,74 грн., яка виникла на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційної системи органів доходів і зборів.
За даними Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності м. Дніпропетровська, який формувався виконкомами районних у м. Дніпропетровську рад станом на 01.07.2014 року датою державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності значиться 21 лютого 2002 року.
Позивач не погоджується з вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 12 лютого 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 29 293,44 грн., від 11 листопада 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 35 588,74 грн., від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64 у сумі 37 788,74 грн., вважає її протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та ухвалено:
За даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Лівобережній ДПІ (Індустріальний район м.Дніпра) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа - підприємець з 28.02.2002 року на загальній системі оподаткування.
Стан платника: 0 - Платник податків за основним місцем обліку.
Згідно п.4 частини першої ст.4 Закону №2464 ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного внеску.
Статтею 6 Закону №2464 визначені права та обов`язки платника єдиного внеску, зокрема відповідно до пункту 1 та 4 частини 2 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати звітність у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, з 01 січня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 7 та частини п`ятої статті 8 Закону №2464 фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування нараховують та сплачують єдиний внесок у розмірі 22 відсотка від суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі не отримання доходу (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, дані особи зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленою Законом №2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Для здійснення контролю за сплатою єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які здійснюють підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, Державною податковою службою України розроблено алгоритм автоматичного нарахування єдиного внеску, які щоквартально відображаються в інтегрованій картці платників по коду бюджетної класифікації 71040000.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464, обчислена податковим органом у випадках передбачених Законом №2464, є недоїмкою.
Станом на 01.10.2021 року за даними інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 71040000 ФОП ОСОБА_1 були автоматично розраховані нарахування єдиного внеску, а саме:
- за 2017 рік у сумі 8448,0 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018 року;
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.01.2019 року;
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019 року;
- 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019 року;
- 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 21.10.2019 року;
- 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020 року;
- 1 квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн., граничний строк сплати до 21.04.2020 року;
- 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020 року;
- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020 року;
- 4 квартал 2020 року у сумі 2200,0 грн., граничний строк сплати до 19.01.2021 року;
Згідно частини 11 ст.9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
До Лівобережної ДПІ ФОП ОСОБА_2 в період з 2013 по 2021 роки податкову звітність та звіти по єдиному внеску не надавав.
Разом з тим, у витягах з ЄДР зазначається, що ЄДР у стані формування, а інформація про фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004 та не включених до ЄДР, утримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.
З 01 травня 2013 року по 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 працював водієм автотранспортних засобів на умовах повного робочого часу та окладом згідно штатного розпису у товаристві з обмеженою відповідальністю «ДАЗ», тобто, єдиний соціальний внесок за позивача сплачено його роботодавцем.
Відтак, незалежно від наявності чи відсутності у позивача статусу ФОП, з огляду на вищезазначене та на зворотну дію норми ч.6 ст.4 Закону №2464-VІ, відповідач не мав правових підстав нараховувати позивачу ЄСВ (виносити оскаржувані вимоги) у період з 2017 по 2020 роки.
Відповідно до п.4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ встановлено, що фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.
Водночас частина четверта цієї ж статті цього ж закону передбачає, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Оскільки ОСОБА_1 13.10.2020 року, досяг віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отримує пенсію відповідно до закону, у відповідача немає правових підстав нараховувати позивачу ЄСВ за 2021 року.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що за даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Лівобережній ДПІ (Індустріальний район м.Дніпра) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа - підприємець з 28.02.2002 року на загальній системі оподаткування.
Стан платника: 0 - Платник податків за основним місцем обліку.
- за 2017 рік у сумі 8448,0 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018 року;
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.01.2019 року;
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019 року;
- 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019 року;
- 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 21.10.2019 року;
- 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020 року;
- 1 квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн., граничний строк сплати до 21.04.2020 року;
- 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020 року;
- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020 року;
- 4 квартал 2020 року у сумі 2200,0 грн., граничний строк сплати до 19.01.2021 року;
Звітність до Лівобережної ДПІ ФОП ОСОБА_2 у період з 2013 по 2021 роки по єдиному внеску не надавав.
У липні 2021 року на пенсійний картковий рахунок позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль» було накладено арешт згідно постанови винесеної 13.07.2021 року, яка винесена заступником начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартиновською І. М.
За змістом даної постанови стягнення здійснюється на примусове виконання вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-8230-53/64-У.
23 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про видачу вимоги нарочно.
Відповідачем, крім вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64, також нарочно видано вимоги №Ф-8230-53/64-У від 12.02.2020 року та 11.11.2020 року.
Зі змісту вказаних вимог вбачається, що станом на 31.01.2021 року у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 37 788,74 грн., яка виникла на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційної системи органів доходів і зборів.
Відповідно до довідки "про підтвердження минулого місця роботи" товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" від 19.07.2021 року №19/07-2021, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.05.2013 року по 18.12.2020 року на умовах повного робочого часу та з окладом згідно штатного розпису працював водієм автотранспортних засобів на ТОВ "ДАЗ", що документально підтверджується:
- наказом про прийняття на роботу №01/05/13-К від 01.05.2013 року;
- наказом про звільнення №01/12/2020-К від 01.12.2020 року.
Позивач не погоджується з вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 12 лютого 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 29 293,44 грн., від 11 листопада 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 35 588,74 грн., від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64 у сумі 37 788,74 грн., вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
За змістом статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, особи, які зареєстровані як фізичні особи-підприємці, зобов`язані починаючи з 01.01.2017 року сплачувати кожного місяця ЄСВ не менше мінімального розміру незалежно від отриманого розміру отриманого доходу від господарської діяльності.
У свою чергу фізична особа відповідно до ст.50 ЦК України здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року фізична особа набуває статусу фізичної особи - підприємця з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про державну реєстрацію.
Судом встановлено, що за даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Лівобережній ДПІ (Індустріальний район м.Дніпра) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа - підприємець з 28.02.2002 року на загальній системі оподаткування.
- за 2017 рік у сумі 8448,0 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018 року;
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.01.2019 року;
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019 року;
- 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019 року;
- 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 21.10.2019 року;
- 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020 року;
- 1 квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн., граничний строк сплати до 21.04.2020 року;
- 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020 року;
- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020 року;
- 4 квартал 2020 року у сумі 2200,0 грн., граничний строк сплати до 19.01.2021 року;
Звітність до Лівобережної ДПІ ФОП ОСОБА_3 в період з 2013 по 2021 роки по єдиному внеску не надавав.
01 липня 2004 року набрав чинності Закон №755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.
Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-ІV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону №755-ІУ) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону №755-ІУ).
Пунктами 2-4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.
Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Суд враховує, що позивач з 2004 року ОСОБА_1 господарської діяльності, як фізична особа-підприємець, не веде та офіційно був працевлаштований у період з 01.05.2013 року по 18.12.2020 року на умовах повного робочого часу та з окладом згідно штатного розпису на посаді водія автотранспортних засобів на товаристві з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини", що документально підтверджується:
- наказом про прийняття на роботу №01/05/13-К від 01.05.2013 року;
- наказом про звільнення №01/12/2020-К від 01.12.2020 року.
- довідкою "про підтвердження минулого місця роботи" товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" від 19.07.2021 року №19/07-2021.
Таким чином, у період з 2017 року по 4 квартал 2020 року у позивача не міг виникнути обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 37 788,74 грн., на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки ЄСВ за позивача сплачувало товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини", тобто, сплачував роботодавець за основним місцем працевлаштування.
Отже, особа, яка провадить господарську діяльність і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.
В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.
Інше тлумачення норм Закону №2464-VІ щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 02.04.2020 року у справі №140/2475/19, від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19 та від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19.
Таким чином, у розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена спірна вимога, нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще як особою, що зареєстрована як фізична особа-підприємець.
А отже, нарахування і сплата ЄСВ позивачем як фізичною особою-підприємцем, який у спірний період з 2017 по 4 квартал 2020 року, не отримуючи доходу як підприємець, перебував одночасно у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо позивачем та його роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
З огляду на викладене, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12 лютого 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 29 293,44 грн., від 11 листопада 2020 року №Ф-8230-53/64 у розмірі 35 588,74 грн., від 06 лютого 2021 року №Ф-8230-53/64 у сумі 37 788,74 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2724,00 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" №28 від 09 вересня 2021 року.
Окрім того, позивачем при зверненні до адміністративного суду із заявою про забезпечення адміністративного позову сплачено суму судового збору у розмірі 681,00 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" №27 від 09 вересня 2021 року.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник