Справа № 420/10468/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Алієва А.Т., інші учасники справи не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання призначити на посаду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (Комісія з реорганізації), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 64/ОС від 19.05.2021 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань призначити ОСОБА_1 на посаду начальника відділу оперативно-розшукової роботи у Південному регіоні Управління оперативно-розшукової діяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань;

- стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 21.05.2021 по день ухвалення рішення суду;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу оперативно-розшукової роботи у південному регіоні Управління оперативно-розшукової діяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Наказом Голови комісії з реорганізації управління №64/ОС від 19.05.2021 року, його, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , звільнено відповідно до пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію з 21.05.2021 року, на підставі попередження про скорочення від 06.01.2021 року №4.1/19/Квш, листа-погодження Міністерства юстиції України від 19.05.2021 року №21339/6186-32-21/14.7 Щодо погодження звільнення ОСОБА_1 .

Позивач вказав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1252 від 16.12.2020р. Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції, постановлено реорганізувати територіальний орган Міністерства юстиції - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією територіального органу згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції, правонаступником територіального органу Міністерства юстиції, який реорганізується згідно з пунктом 1 цієї постанови, є міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

На виконання даної постанови видано наказ Міністерства юстиції України № 4300/5 від 21.12.2020 р. Про реорганізацію територіального органу, згідно якого вирішено реорганізувати територіальний орган Міністерства юстиції - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

У попередженні №4.1./193/Квш від 06.01.2021 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлено під підпис 18.03.2021р., зазначено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції від 30.12.2020 р. №3893/к Про втрату чинності наказу Міністерства юстиції від 23.07.2020 р. №2336/к Про затвердження штату Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (зі змінами) посада начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яку обіймає ОСОБА_1 , скорочена.

Позивач вказав, що одночасно з попередженням про скорочення йому не було запропоновано іншу посаду та не надано списку вакантних посад станом на 06.01.2021 року дата, якою датовано попередження про скорочення посади.

Позивач зазначив, що під час складання попередження про скорочення позивача, посада, яка була рівнозначна та аналогічна посаді, яку займав позивач, а саме: начальника відділу оперативно-розшукової роботи Департаменту з питань виконання кримінальних покарань була вакантна, проте позивачу не була запропонована. Навпаки, на дану посаду 22.02.2021 р. було призначено заступника позивача, який має менший досвід роботи, спеціальне звання та кваліфікацію.

Позивач вказав, що у випадку перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні, звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями, тощо.

При цьому, саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не є підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів до і після реорганізації.

Поряд з цим, що відповідно до наданих копій наказів по звільненню та призначенню, посадових осіб відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направлено для подальшого проходження служби до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

За такого правового врегулювання та обставин справи, відсутня реорганізаціїя в відділі оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, пов`язана зі скороченням посад, оскільки замість вказаного відділу створено відділ оперативно-розшукової роботи у південному регіоні Департаменту з питань виконання кримінальних покарань і введено не меншу кількість посад.

Однак, попри це позивачу не було запропоновано належним чином вакантні посади для переведення, або переведено для подальшого проходження служби до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, хоча згідно ст.65 Закону України Про Національну поліцію переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач протиправно не запропонував позивачу жодної посади в новоствореному відділі Департаменту.

Ухвалою від 23.06.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 25.11.2021 року на 14:30 годину, з`явився представник відповідача - Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (у режимі відеоконференції).

11.11.2021 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Представник відповідача Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на відеоконференцзв`язок згідно ухвали від 18.11.2021 року не з`явився. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції несе особа, яка подала відповідну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про дату, дач і місце розгляду справи повідомлявся за місцем служби, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 25.11.2021 року представник відповідача - Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції позов не визнав, заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві.

14.07.2021 року від представника відповідача - Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

16 грудня 2020 року Кабінетом Міністрів України винесено постанову №1252 Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції, якою вирішено реорганізувати територіальний орган Міністерства юстиції - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Вказаною постановою правонаступником територіального органу Міністерства юстиції, який реорганізується, визначено міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Відповідно до вищезазначеної постанови Міністерством юстиції України винесено наказ № 4390/5 Про реорганізацію територіального органу, яким реорганізовано територіальний орган - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та затверджено голову комісії з реорганізації.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1252 21.12.2020 року було видано наказ Міністерства юстиції України від 30.12.2020 року №3893/к Про втрату чинності наказу Міністерства юстиції від 23.07.2020 р. №2336/к Про затвердження штату Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (зі змінами), яким скорочено штат Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Вказаним наказом затверджено головою комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції заступника начальника міжрегіонального управління з питань ресоціалізації і дотримання прав засуджених Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_3 .

06.01.2021 року за №4.1/223/Квш головою комісії з реорганізації було сформовано попередження про наступне звільнення позивача до відповідно пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію через два місяці після ознайомлення з цим попередженням.

Зазначене попередження позивачем отримано 18.03.2021 року.

Голова комісії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_3 , діючи як керівник органу, що реорганізується, не мав законних повноважень та реальних можливостей запропонувати працівнику посади в іншому органі. До того ж голова комісії не володів інформацією про вакантні посади в іншому державному органі - Департаменті з питань виконання кримінальних покарань.

З урахуванням вищевикладених обставин, головою комісії з реорганізації управління виданий наказ №64/ОС від 19.05.2021, яким позивача звільнено з посади начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, відповідно до пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частині 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію з 21.05.2021, на підставі попередження про скорочення від 06.01.2021 №4.1/19/Квш, листа-погодження Міністерства юстиції України від 19.05.2021 №21339/6186-32-21/14.7 Щодо погодження звільнення ОСОБА_1 .

Відповідач вказав, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подав жодного рапорту про призначення на вакантну посаду та надав заяву про те, що він відмовляється від запропонованих посад, його було звільнено на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію.

Відповідач зазначив, що полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 не було запропоновано роботу у ДУ Одеський слідчий ізолятор посаду заступника начальника слідчого ізолятора з оперативної роботи - начальника оперативного відділу установи, оскільки з моменту отримання попередження та до свого звільнення позивачем не було надано рапорту до відповідного вищестоящого органу на призначення на вказану посаду.

26.07.2021 року від представника відповідача - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив таке.

Законом України Про Національну поліцію у редакції чинній, на час прийняття оскаржуваного наказу про звільнення позивача, який є спеціальним законом, що регулює статус поліцейського, встановлено право за рішенням суб`єкта призначення, а не його обов`язок призначити поліцейського на іншу посаду.

Таким чином, наказ №64/ОС від 19.05.2021, яким позивача звільнено з посади начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, прийнятий відповідно до норм чинного законодавства із дотриманням процедури звільнення, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Третя особа пояснень щодо позову чи відзиву не подала.

Заслухавши вступне слово представника відповідача - Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

16 грудня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1252 Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції, якою вирішено реорганізувати територіальний орган Міністерства юстиції - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Вказаною постановою правонаступником територіального органу Міністерства юстиції, який реорганізується, визначено міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

Відповідно до вищезазначеної постанови Міністерством юстиції України прийнято наказ № 4390/5 від 21.12.2020 року Про реорганізацію територіального органу, яким реорганізовано територіальний орган - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та затверджено голову комісії з реорганізації.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1252 21.12.2020 року було видано наказ Міністерства юстиції України від 30.12.2020 року №3893/к Про втрату чинності наказу Міністерства юстиції від 23.07.2020 р. №2336/к Про затвердження штату Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (зі змінами), яким скорочено штат Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Вказаним наказом затверджено головою комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції заступника начальника міжрегіонального управління з питань ресоціалізації і дотримання прав засуджених Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_3 .

06.01.2021 року за №4.1/223/Квш головою комісії з реорганізації було сформовано попередження про наступне звільнення позивача до відповідно пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію через два місяці після ознайомлення з цим попередженням.

Зазначене попередження позивачем отримано 18.03.2021 року, у зв`язку з перебуванням з січня 2021 року до вказаного часу на лікарняному (а.с.21 т. 1, а.с.94-97 т.2).

18.03.2021 року позивач звернувся із рапортом до голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, на підставі положень ч.2 ст. 68 Закону України Про Національну поліцію, ст.49-2 КЗпП України про надання переліку вакантних посад Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, Міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та підпорядкованих установ (а.с. 22, т. 1).

Як вбачається із листа заступника голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Щодо запиту переліку вакантних посад від 22.03.2021 року № 4/1247/Квш, Комісія з реорганізації звернулася до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про надання переліку вакантних посад (а.с. 23, т. 1).

09.04.2021 року комісією з реорганізації було отримано лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань із переліком посад середнього та старшого начальницького складу в міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, установах виконання покарань та слідчих ізоляторах станом на 02.04.2021 р. на 9 аркушах із зауваженням про відсутність вакантних посад у Департаменті з питань виконання кримінальних покарань (а.с. 24-33, т. 1).

Із даним переліком ОСОБА_1 був ознайомлений 09.04.2021 р. та письмово зазначив, що він відмовляється від запропонованих вакантних посад у зв`язку з тим, що дані посади не відповідають його кваліфікації та досвіду, і є нижчими ніж ті, що він займав протягом останніх 7 років, а також зазначив, що наданий перелік є неповним (а.с. 34, т. 1).

19.05.2021 року Головою комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виданий наказ №64/ОС, яким позивача звільнено з посади начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, відповідно до пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію з 21.05.2021 року, на підставі попередження про скорочення від 06.01.2021 року №4.1/19/Квш, листа-погодження Міністерства юстиції України від 19.05.2021 року №21339/6186-32-21/14.7 Щодо погодження звільнення ОСОБА_1 (а.с. 17-18, т. 1).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до ч.5 ст.23 вказаного Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV та Положенням про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 січня 2016 року № 50.

У силу статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом Закон №580-VIII) у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Так, нормами спеціального законодавства, а саме ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що призначення поліцейського, посада якого скорочується, на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції здійснюється за умови можливості його подальшого використання на службі та з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

У той же час, нормами загального трудового законодавства, а саме статтею 49-2 КЗпП України врегульовано, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому, підприємстві. установі, організації.

Таким чином, наведеними нормами врегульовано процедуру призначення поліцейського, посада якого скорочується, на іншу посаду, а також порядок пропонування такої посади.

З огляду на відсутність у Законі України "Про Національну поліцію" спеціальних положень, які регулюють порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, в даному випадку підлягають застосуванню загальні положення КЗпП України.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, Департамент з питань виконання кримінальних покарань зареєстрований як юридична особа з 10.02.2020 р.

28.12.2020р. до ЄДРПОУ внесено інформацію про перебування Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в процесі припинення.

За своєю суттю приєднання - це така форма реорганізації, за якої одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, яка продовжує існувати далі, але вже в більшому масштабі. При цьому реорганізовані юридичні особи припиняють своє існування, а їх права та обов`язки переходять до юридичної особи, до якої вони приєдналися.

Таким чином, як наслідок, в процесі реорганізації юридичної особи виникають правовідносини, пов`язані з припиненням трудових договорів з працівниками. У цьому контексті в роботодавця виникає обов`язок чіткого дотримання законодавства про працю, в частині дотримання трудових прав працівників та службовців.

Постановою КМ України від 16.12.2020 р. №1252 Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції реорганізовано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, шляхом його приєднання до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

При цьому, Південне міжрегіональне управління продовжує здійснювати свої повноваження до моменту передачі таких прав Департаменту.

Постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20.10.2011 р. (зі змінами і доповненнями) затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок №1074), який визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Відповідно до пунктів 4, 5 та 6 Порядку № 1074 орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять, зокрема, у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої клани по іншого органу виконавчої влади до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Пункт 12 Порядку №1074 передбачає, що орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється. Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Згідно із пунктом 13 Порядку №1074, акт Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій.

З наказу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.02.2021 р. №228/ос-21 випливає, що повноваження Південного міжрегіонального управління перейшли до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 22.02.2021 р.

Наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2020 р. №3891/к затверджено штатний розпис Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Так, згідно із штатним розписом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, штатна кількість працівників становить 307 осіб, із них в Управлінні оперативно-розшукової діяльності створено новий відділ оперативно-розшукової роботи у південному регіоні - 7 осіб.

Водночас, у порівнянні зі штатним розписом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2020 р. №2336/к, штатна кількість працівників відділу оперативно-розшукової роботи становила 6 осіб.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що кількість посад внаслідок приєднання Південного міжрегіонального управління до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань не зменшилась, а навпаки збільшилась. При цьому, кількість посад відділу, аналогічного тому, в якому працював позивач, також збільшилася з 6 до 7 посад.

Отже, за результатами реорганізації Південного міжрегіонального управління, скорочення чисельності і штату працівників фактично не відбулося. При цьому, позивачу не було запропоновано будь-якої посади в реорганізованому органі ні станом на момент виготовлення попередження від 06.01.2021 року про скорочення посади та наступне звільнення через 2 місяці, ані станом на момент фактичного вручення позивачу цього попередження 18.03.2021 року.

Сам факт реорганізації державного органу, що фактично не потягнув зміни в організації праці, не може бути підставою для беззаперечного звільнення працівника з роботи чи служби.

Суд зазначає, що приписами частини 3 статті 68 Закону №580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

З системного аналізу вищевказаної норми Закону №580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Відтак, відсутність пропозиції з боку відповідачів позивачу усіх наявних вакантних посад, з врахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення позивача з підстав скорочення штату або проведення організаційних заходів.

Посилання відповідачів на застосування до спірних правовідносин норм загального законодавства ст.49-2 КЗпП України, приписи якої регулюють питання здійснення пропозиції працівнику вакантних посад, не спростовує необхідність здійснення такої пропозиції відповідачем позивачу, виходячи із системного аналізу статті 68 Закону №580-VIII - спеціального законодавства, що регулює питання проходження служби в Національній поліції України, норми якого поширюються на питання проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №814/2017/16.

Суд бере до уваги доводи позивача, що під час складання попередження про його скорочення, посада, яка була рівнозначна та аналогічна тій, яку він обіймав - начальника відділу оперативно-розшукової роботи Департаменту з питань виконання кримінальних покарань була вакантна, однак позивачу не була запропонована.

На дану посаду 22.02.2021 р. було призначено іншу особу, що працювала заступником позивача.

Посада першого заступника начальника ДУ Одеський слідчий ізолятор не була в списку запропонованих позивачу вакантних посад, що підтверджує неповноту цього списку. На зазначену посаду призначено особу у званні капітана внутрішньої служби наказом № 115/ОС-21 від 29.04.2021 року (а.с.122 т.1). З цього наказу вбачається, що підставами призначення є рапорт особи від 31.03.2021 року, лист МЮ України «Щодо погодження призначення…» від 16.04.2021 року, протокол атестаційної комісії № 7 від 12.04.2021 року.

Отже, зазначена посада стала вакантною та була зайнята іншою особою, без пропонування позивачу, в період між врученням позивачу попередження про звільнення та виданням наказу про звільнення. На момент надання позивачу списку вакантних посад (02.04.2021 року) вказана посада вже була вакантною, оскільки на неї подано рапорт 31.03.2021 року, однак до списку не була включена. Натомість список містив лише три вакантні посади по Одеському регіону з штатно-посадовими категоріями «капітан внутрішньої служби» (2 посади) та «майор внутрішньої служби» (1 посада).

При цьому доводи відповідачів про відсутність у Південного міжрегіонального управління можливості запропонувати позивачу будь-яку вакантну посаду через їх відсутність в управлінні суд до уваги не бере, оскільки обов`язком держави в особі відповідачів є вжиття передбачених законодавством заходів з працевлаштування позивача у зв`язку з проведенням реорганізації Південного міжрегіонального управління шляхом приєднання до Департаменту з питань виконання покарань.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

З огляду на вищевикладене, наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 64/ОС від 19.05.2021 року про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

За змістом ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, поновлення на посаді, яку позивач обіймав до звільнення, а саме на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки охоплює його поновлення на службі.

Тому у задоволенні вимоги про зобов`язання Департамент з питань виконання кримінальних покарань призначити ОСОБА_1 на посаду начальника відділу оперативно-розшукової роботи у Південному регіоні Управління оперативно-розшукової діяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань слід відмовити.

Оскільки день звільнення 21 травня 2021 року вважається останнім робочим днем позивача перед звільненням, суд зазначає, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з 22 травня 2021 року.

Поновлюючи позивача на посаді, суд також задовольняє вимогу про стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У п.6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вбачається, що за два місяці, що передували звільненню, заробітна плата позивача складала: за березень 2021 року 23369 грн., за квітень 2021 року - 23369 грн.

Тобто, за 61 календарний день протягом березня-квітня 2021 року позивачу була нарахована заробітна плата в загальній сумі 46738 грн. (23369 грн. + 23369 грн.)

Тому середньоденне грошове забезпечення позивача складає 766,20 грн. (46738 грн. / 61 календарний день).

Оскільки день звільнення позивача (21.05.2021 року) є останнім днем його роботи, період вимушеного прогулу, що підлягає оплаті - це період з 22.05.2021 року по день ухвалення судом рішення про поновлення позивача 25.11.2021 року.

Тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню за період з 22.05.2021 року по 25.11.2021 року включно (188 календарних днів) складає 144045,60 грн. (766,20 грн. x 188 календарних днів), з утриманням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності з п. 2, 3 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 22 травня 2021 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Така сума середнього заробітку за один місяць складає 22986 грн. (766,20 грн. х 30 днів = 22986 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п. 2, 3 ч.1 ст.371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (адреса: Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, 65017, ), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (адреса: вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 64/ОС від 19.05.2021 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 22 травня 2021 року.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.05.2021 року по 25.11.2021 року в сумі 144 045,60 грн. (сто сорок чотири тисячі сорок п`ять гривень 60 копійок), з утриманням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 22 травня 2021 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя В.В. Андрухів