Справа № 580/390/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/390/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України:

- здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ до календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 28.07.2005 до 27.07.2011, загальною кількістю 02 роки 11 місяців 29 днів;

- здійснити перерахунок підполковнику поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 28.07.2005 до 27.07.2011, загальною кількістю 2 роки 11 місяців 29 днів та встановити надбавку за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з урахуванням вимог Постанов № 393, № 497, № 780 та наказу МВС № 722, час проходження позивачем служби на посадах оперуповноваженого підрозділів державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ у періоди з 28.07.2005 до 27.11.2011 обчислюється із розрахунку один місяць служби за півтора місяця за зазначений період, у пільговому обчисленні складає 02 роки 11 місяців 29 днів, що не заперечується відповідачем, та належить зарахуванню до календарної вислуги років і стажу служби в поліції, позаяк ОСОБА_1 дотепер перебуває на службі в поліції.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Так, в своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції суперечить правовому висновку щодо порядку застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладеному у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 у період з 01.09.2001 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 до дати подання позову - в Національній поліції України, має офіцерське звання "підполковник поліції" та з 03.08.2020 року перебуває на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Позивач 07 грудня 2020 року звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив зарахувати вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 28 липня 2005 року до 27 липня 2011 року, що складає 2 роки 11 місяців 29 днів до календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії, та до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

За наслідками розгляду заяви позивача, 30 грудня 2020 року відповідач листом №П-312о/п/42-02/01-20 повідомив позивача, що його вислуга років у пільговому обчисленні станом на 21 грудня 2020 року становить 2 роки 11 місяців 29 днів. Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, визначено Постановою № 393. Пільгове обчислення вислуги років застосовується під час призначення пенсії після набуття права на пенсію. Відповідно до статті 12 Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача з питанням обчислення стажу для звільнення зі служби з метою набути статус пенсіонера, тому відповідач не порушив заявлених прав позивача, а позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" ст. 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема:

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону.

З аналізу наведених норм права вбачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (ст. 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (ст. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, що станом на 29 жовтня 2020 року позивач має календарну вислугу - 19 календарних роки 01 місяць 28 днів, тоді як для призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону № 2262-XII позивач повинен мати на день звільнення (станом на жовтень 2020 року) вислугу 25 календарних роки та більше.

Статтею 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (надалі - Постанова № 393), яка визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, що останнім не подавалося до відповідача рапорт про звільнення з служби, у зв`язку з виходом на пенсію.

Так, пунктом 2 Постанови № 393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до вислуги років поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 Закону №2262 додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 12 Закону №2262, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

З аналізу норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 2 Постанови № 393 не є застосовним у вирішенні питання про обчислення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку статті 78 Закону № 580, позаяк Постанова № 393 прийнята на виконання Закону № 2262 та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ у випадку призначення пенсії.

Верховний Суд в постанові від 03.03.2021року по справі №805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважав за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 та зазначив, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.

Вислуга років у розумінні закону №2262-XII враховується саме у її пільговому обчислені, але лише у випадках визначення права особи на пенсію за вислугу років за цим законом. Стаж служби в поліції, що надає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки визначається Законом № 580, частина 2 статті 78 не передбачає зарахування до такого стажу пільгової вислуги років.

У пункті 10 розділу III Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги під час звільнення зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що останній на час розгляду справи перебуває на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача не свідчать про протиправну бездіяльність відповідача у зв`язку із відмовою у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років позивача та до стажу служби в поліції, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що в підпункті «в» пункту 3 Постанови №393 зазначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що абз. 27 підпункту «в» пункту 3 Постанови №393 виключено, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 р. N 780.

Отже, в даному випадку твердження позивача про протиправність дій відповідача щодо не зарахування періоду з 28.07.2005 до 27.07.2011, що складає 2 роки 11 місяців 29 днів до календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії, та до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки - є необґрунтованим.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі про застосування Наказу МВС України "Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця" від 20.07.2006 року №722 до спірних правовідносин (надалі - Наказ №722).

Колегія суддів звертає увагу, що Наказ №722 втратив чинність, згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 серпня 2011 року N 546.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду по справі №805/3923/18, як аналогічну справу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Верховний Суд розглядав питання звільнення позивач зі служби в поліції та зарахування до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці-час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (відповідно до підпункту "а" пункту 3 Постанови N 393), дана норм діє і на даний час.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано суду належних доказів протиправних дій зі сторони відповідача під час розгляду рапорту позивача про зарахування пільгової вислуги років, а отже позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

Н.М. Єгорова