Справа № 420/18290/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.08.2021 року №1896 в частині застосування до заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного наказу послугувало проведення службового розслідування на підставі інформації, викладеної у доповідній записці т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Одеській області про те, що 04.07.2021р. посадовими особами ТУ ДБР та УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України затримано двох співробітників Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ДВБ НПУ щодо не усунення недоліків та організації проведення службового розслідування щодо вказаної події. В оскаржуваному наказі зазначено, що вчинене порушення виразилось у невжитті заходів, спрямованих на невідкладне інформування начальника Ізмаїльського РВП ГУНП про виявлення обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не реєстрації цих відомостей у ІТС ІПНП та не передачі їх до органу досудового розслідування для внесення до ЄДР, неналежному здійсненні контролю за діями підлеглих, що призвело до порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_2 , не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформуванні його про виявлені порушення, допущені іншими працівниками поліції, підписанні супровідних листів по матеріалам про виконання доручень слідчих без відповідних повноважень. Проте, на думку позивача, своїми діями він не завдав шкоди Національній поліції України та ГУНП в Одеській області. Позивач вважає, що дисциплінарною комісією неповно та не об`єктивно з`ясовано усі обставини подій, наявність його вини у вчинених проступках не встановлено, не встановлено тяжкість проступків та розмір заподіяної шкоди, наявність або відсутність у діяннях позивача дисциплінарного проступку, причинно-наслідкового зв`язку між виною позивача та наслідками. На думку позивача, висновки службового розслідування відносно нього є передчасними та необґрунтованими, зробленими без врахування пояснень позивача. Відповідачем застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення, що не співмірно з вчиненим позивачем дисциплінарним проступком, порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 33897/21 від 30.11.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 07.05.2021р. до ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП надійшло доручення старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП старшого лейтенанта поліції Чифлікія Ф.П. (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021р.) про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за №0004322, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, розпочатому за фактом зникнення ОСОБА_3 . У вказаному дорученні уповноважено оперативний підрозділ на проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, визначених у дорученні. Термін зазначеного доручення встановлено слідчим до 25.05.2021р. з урахуванням приписів п. 8 розділу VІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України №575 від 07.07.2017р., контроль за виконанням доручень слідчих працівників оперативних підрозділів територіального органу, підрозділу поліції покладається на керівника територіального органу, підрозділу поліції, який зобов`язаний визначати конкретних осіб із числа працівників оперативних підрозділів, на яких покладаються обов`язки з виконання доручень слідчих. Вивченням резолюцій, накладених на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021р.) встановлено, що вказане доручення на розгляд начальнику Ізмаїльського РВП ГУНП не надавалось, резолюція начальника РВП полковника поліції Кучугури О.М. відсутня, а наявна резолюція заступника начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП капітана Ізмаїльського РВП ГУНП поліції Мінчева І.С. від 05.05.2021р. щодо визначення заступника начальника ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 відповідальною особою з виконання доручення., тобто порушено вимоги п. 8 розділу ІV Інструкції №575. 07.05.2021 р. капітан поліції ОСОБА_1 отримав зазначене доручення, проте заходів, спрямованих на усунення порушень п. 8 розділу ІV Інструкції №575 не вчинив, а наклавши свою резолюція, його виконавцем визначив старшого оперуповноваженого ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 . В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 контактує із власником квартири безвісно зниклої Банковської. У своїх поясненнях позивач зазначив, що ОСОБА_2 доповів йому усно про отримання інформації з реєстру речових прав про продаж квартири безвісно зниклої ОСОБА_3 , про що ОСОБА_5 також усно доповів заступнику начальника начальнику ВКП Зайцеву Ю.С., від якого отримав вказівку про направлення зібраних матеріалів до слідчого. Проте, капітан поліції ОСОБА_2 , капітан поліції ОСОБА_6 та полковник поліції ОСОБА_7 не вжили заходів щодо невідкладного інформування начальника Ізмаїльського РВП ГУНП про виявлення обставин, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, реєстрації відомостей про них до ІТС ІПНП та передачі до органу досудового розслідування для внесення до ЄРДР, чим порушили вимоги п. 7 розділу ІІ вказаного Порядку.

Ухвалою суду від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також вищенаведеною ухвалою суду зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області надати до суду в строк для надання відзиву належним чином засвідчені докази, які слугували підставою для прийняття наказу від 25.08.2021 року №1896 в частині застосування до заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (зокрема, але не виключно висновок щодо проведення службового розслідування).

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзиви відповідачів, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 обіймає посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.08.2021 року №1896 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пп. 1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п. 13 ч. 3 ст. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, абзаців 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016р., п. 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2019р. за №223/33194, п. 7 розділу VІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України №575 від 07.07.2017р. заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність (п. 5 наказу)(а.с.16-32).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII).

Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з тим, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. №2337-VIII, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначене му порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Судом встановлено, що службове розслідування призначено згідно наказу ГУНП в Одеській області №1487 від 07.07.2021р. Термін проведення службового розслідування згідно наказу ГУНП в Одеській області № 1742 від 05.08.2021р. продовжено до 04.09.2021 р. Висновок службового розслідування затверджено 25.08.2021 р., тобто вимоги ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відповідачем дотримано.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Висновок службового розслідування затверджено 25.08.2021 р., дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.08.2021 року №1896, тобто визначений ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України строк дотримано.

Згідно з п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 р., під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

За приписами п.п. 3, 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 р., за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Судом встановлено, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.08.2021 року №1896 в частині застосування до заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність прийнятий за наслідками службового розслідування, результати якого оформлено Висновком, що затверджений 25.08.2021 р.

Так, в ході службового розслідування встановлено, зокрема, що 07.05.2021р. до ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП надійшло доручення старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП старшого лейтенанта поліції Чифлікія Ф.П. (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021р.) про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за №0004322, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, розпочатому за фактом зникнення ОСОБА_3 .

У зазначеному дорученні уповноважено оперативний підрозділ на проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, визначених у дорученні. Термін зазначеного доручення встановлено слідчим до 25.05.2021р.

Відповідно до п. 8 розділу VІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України №575 від 07.07.2017р., контроль за виконанням доручень слідчих (дізнавачів) працівниками оперативних підрозділів територіального органу, підрозділу поліції покладається на керівника територіального органу, підрозділу поліції, який зобов`язаний:

1) визначати конкретних осіб із числа працівників оперативних підрозділів, на яких покладаються обов`язки з виконання доручень слідчих (дізнавачів) (за винятком доручень, які надаються працівникам оперативного підрозділу, включеним до складу СОГ);

2) визначати шляхом видання наказу конкретних осіб із числа працівників оперативних підрозділів, на яких покладаються обов`язки щодо ведення обліку доручень слідчих (дізнавачів) для їх своєчасного виконання;

3) щотижня під час оперативних нарад керівництва територіального органу, підрозділу поліції інформувати про стан виконання доручень слідчих (дізнавачів).

Під час судового розслідування вивченням резолюцій, накладених на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021р.) встановлено, що вказане доручення на розгляд начальнику Ізмаїльського РВП ГУНП не надавалось, резолюція начальника РВП полковника поліції Кучугури О.М. відсутня, а наявна резолюція заступника начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП капітана Ізмаїльського РВП ГУНП поліції Мінчева І.С. від 05.05.2021р. щодо визначення заступника начальника ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 відповідальною особою з виконання доручення, тобто порушено вимоги п. 8 розділу VІ Інструкції №575.

При цьому було встановлено, що 07.05.2021 р. капітан поліції ОСОБА_1 отримав зазначене доручення, проте заходів, спрямованих на усунення порушень п. 8 розділу VІ Інструкції №575 не вчинив, а наклавши свою резолюцію, його виконавцем визначив старшого оперуповноваженого ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 .

При проведенні перевірки інших доручень слідчих, які перебували на виконанні у старшого оперуповноваженого ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 виявлено аналогічні резолюції начальника СВ Ізмаїльського РВП ОСОБА_8 та заступника начальника заступника начальника ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 .

Під час службового розслідування встановлено, зокрема, що в рамках виконання доручення (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021р.) капітаном поліції ОСОБА_2 отримано витяг за №256316520 від 13.05.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме кватири 20, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з якого встановлено, що зазначене нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_9 . Також на виконання вказаного доручення ОСОБА_2 допитаного 12.04.2021р. у якості свідка ОСОБА_9 за фактом придбання вказаного нерухомого майна.

Згідно п. 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019р., поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються:

до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР;

у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.

В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 контактує із власником квартири безвісно зниклої Банковської.

За результатами перевірки журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених за 04.07.2021р., записів про прибуття до підрозділу поліції особи, у власності якої перебуває квартира безвісно зниклої ОСОБА_3 , не виявлено, що, на думку відповідача, свідчить про неділові стосунки капітана ОСОБА_2 із вказаною особою. Після чого ОСОБА_10 передав у службовому кабінеті капітану поліції ОСОБА_2 неправомірну вигоду (грошові кошти) у сумі 2000 доларів США та останнього працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві було викрито у вчиненні злочину та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У своїх поясненнях позивач зазначив, що ОСОБА_2 доповів йому усно про отримання інформації з реєстру речових прав про продаж квартири безвісно зниклої ОСОБА_3 , про що ОСОБА_5 також усно доповів заступнику начальника начальнику ВКП Зайцеву Ю.С., від якого отримав вказівку про направлення зібраних матеріалів до слідчого. Проте, капітан поліції ОСОБА_2 , капітан поліції ОСОБА_6 та полковник поліції ОСОБА_7 не вжили заходів щодо невідкладного інформування начальника Ізмаїльського РВП ГУНП про виявлення обставин, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, реєстрації відомостей про них до ІТС ІПНП та передачі до органу досудового розслідування для внесення до ЄРДР, чим, на думку відповідача, порушили вимоги п. 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019р.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 17.08.2019 р. по справі №806/2555/17 зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

У рішенні від 12.01.2012 р. по справі "Горовенки та Бугара проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) п. 38).

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020р. у справі №815/4478/16.

Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування, яким у даній справі, серед іншого, установлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ в частині застосування до заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд зазначає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А; 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ) про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А; 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ).

Суддя Іванов Е.А.

.