Справа № 260/368/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 260/368/21 пров. № А/857/14510/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі №260/368/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України треті особи Ужанський національний природний парк, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішень (головуючий суддя першої інстанції Рейті С.І., час ухвалення 13:37 год., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 12.07.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів (далі - відповідач, Міндовкілля), третя особа на стороні позивача - Ужанський національний природний парк (далі - третя особа 1, Ужанський НПП), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа 2, ОСОБА_1 ), яким просить: визнати протиправним та скасувати рішення Постійно діючої комісії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо проведення конкурсного відбору на посаду директора Ужанського національного природного парку, оголошеного наказом Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України № 172 від 02.10.2020 року в частині допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Ужанського національного природного парку та рішення Постійно діючої комісії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо проведення конкурсного відбору на посаду директора Ужанського національного природного парку від 22-23.12.2020 року в частині визначення переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади директора Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2020 року Міндовкілля було видано наказ №172 «Про проведення конкурсного відбору керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України». Підставою проведення зазначеного конкурсного відбору Міндовкілля визначило Постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року №777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки», яка, в свою чергу, прийнята на виконання підпункту «г» пункту 18 частини другої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності». В той же час, позивач вважає, що оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року №777 видана відповідно до підпункту «г» пункту 18 частини другої статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», то, відповідно до частини 2 ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та ст. 20 «Про природно-заповідний фонд України», її дія не поширюється на Національні природні парки, які є науково-дослідними установами.

Вважає, що допуск претендентів на участь у конкурсному відборі також відбувся з порушенням вимог чинного законодавства з огляду на те, що допуск конкурсною комісією до участі в конкурсі особи, яка не відповідає кваліфікаційним вимогам щодо стажу керівної роботи, безумовно порушує права позивача, який також приймав участь у цьому конкурсі.

За наведених обставин вважає, що його позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення про допуск ОСОБА_1 до участі в конкурсі та визнання його переможцем конкурсу підлягають задоволенню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, оформлене протоколом №4 від 27 листопада 2020 року, частково - в частині допуску до участі в конкурсному відборі на посаду керівника Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, оформлене протоколом №6 від 23 грудня 2020 року, частково - в частині визначення переможцем конкурсного відбору керівника Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції апеляційні скарги подали Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України та ОСОБА_1 .

Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим, таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, внаслідок чого прийнято рішення, яке підлягає скасуванню. Зокрема Закарпатським окружним адміністративним судом ухвалами від 24.03.2021, від 19.04.2021, від 20.04.2021, від 18.05.2021, від 03.06.2021 та від 29.06.2021 у справі №260/368/21 відмовлено у задоволенні клопотань Міндовкілля про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду, чим порушено право Міндовкілля на доступ до правосуддя та не забезпечено дотримання принципів рівності, змагальності та диспозитивності під час розгляду справи №260/368/21, що зумовило неможливість Міндовкіллю забезпечити представництво своїх інтересів в кожному судовому засіданні.

Судом також відмовлено у задоволенні наступних клопотань, які мали змінити хід судового розгляду, а саме: про передачу адміністративної справи №260/368/21 на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва; про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, як співвідповідача; про зупинення розгляду справи №260/368/21; про відвід головуючому судді Рейті С.І. у справі №260/368/21.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено без розгляду: клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Залишивши без розгляду та відмовивши у задоволенні всіх клопотань, Закарпатським окружним адміністративним судом обмежно відповідача та третю особу у використанні своїх процесуальних прав, визначених статтею 44 КАС України та порушено принципи змагальності та диспозитивної.

Щодо неправильного застосування норм матеріального права, то зазначає, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок, що « ОСОБА_1 не відповідає встановленим вимогам до кандидата для участі в конкурсному відборі на посаду директора Ужанського НПП в частині відсутності стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня», оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на керівних посадах нижчого рівня - більше ніж 5 років, а саме: з 02.04.2012 по 14.06.2012 - завідуючий лабораторією «Інтродукції та біоекологічного вивчення лісових і декоративних рослин», що підтверджується витягом з трудової книжки; з 15.06.2012 по 31.09.2012 - директор ботанічного саду, що підтверджується витягом з трудової книжки; з 21.04.2014 по цей час - співголова ГО «РахівЕкоТур», що підтверджується листом ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 №015.

Закарпатським окружним адміністративним судом було досліджено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та встановлено відсутність ОСОБА_1 серед переліку засновників та учасників Громадської організації «РахівЕко Тур», проте з довідки від 29.10.2020 №015 слідує, що ОСОБА_1 є співголовою, а не засновником або учасником ГО «РахівЕкоТур», а отже висновок суду першої інстанції є необґрунтованим.

Також суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про відсутність посади співголови громадської організації та, як наслідок, про неврахування вказаної обставини Міндовкіллям при вирішенні питання про відповідність ОСОБА_1 вимогам для участі у конкурсному відборі.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 №327 затверджено Класифікатор професій ДК 003:2010 (далі - Класифікатор).

Код 1143.4 Додатку А до Класифікатора «Вищі посадові особи інших громадських організацій в соціально-культурній сфері» не містить визначення вищих посадових осіб.

Суміжні професії, з кодом 1142.1 включають перелік вищих посадових осіб, який зокрема містять зазначення «співголови», тому судом першої інстанції неправомірно встановлено відсутність посади співголови громадської організації, а конкурсною комісією Міндовкілля законно допущено ОСОБА_1 до участі у конкурсному відборі.

Крім цього, судом за результатом дослідження листа ГО «РахівЕкоТур» від 20.04.2021 №019 встановлено, що ГО «РахівЕкоТур» заперечує участь ОСОБА_1 в роботі на керівних посадах. Однак, як вбачається з листа від 20.04.2021 №019, ОСОБА_1 з 2012 по 2014 безоплатно, на громадських засадах, як волонтер, сприяв збору наукової інформації.

Однак, довідка від 29.10.2020 №015, якою підтверджується стаж роботи, визначає, що ОСОБА_1 дійсно є співголовою ГО «РахівЕкоТур» з 21.04.2014 по теперішній час, що не суперечить листу від 20.04.2021 №019 та вказує на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що «Міндовкілля, у відповідності до положень пункту 13 Порядку №777, було зобов`язано не допустити ОСОБА_1 до участі у конкурсі». Відповідно до пункту 13 Порядку №777, претендент не допускається до участі в конкурсному відборі, якщо до закінчення встановленого строку приймання документів не усунуто: неподання ним одного із зазначених у пункті 9 цього Порядку документів; невідповідність встановленим вимогам до документів та конкурсних пропозицій.

ОСОБА_1 були надані усі документи, які містились в оголошенні про проведення конкурсу та конкурсною комісією Міндовкілля було підтверджено їх відповідність встановленим вимогам.

При цьому, вищезазначена норма, не встановлює обов`язку Міндовкілля не допускати осіб, які подали заяви про участь у конкурсному відборі.

Також вказує на те, що норми Порядку №777 не містять вимог щодо стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня, на порушення яких протиправно посилається суд першої інстанції, а отже Міндовкіллям і не могло бути порушено вимог Порядку №777.

Апелянт вказує на те, що практика Європейського суду з прав людини, на яку посилається суд першої інстанції, зокрема справа «Рисовський проти України» не може застосовуватись до спірних правовідносин, допуск ОСОБА_1 до участі у конкурсі не становить загальний інтерес і не зачіпає майнові права ОСОБА_2 ..

Крім цього, апелянт зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні зробив помилковий висновок що допуск ОСОБА_1 до участі у конкурсі порушує права Позивача. Суб`єкт, який звертається до суду за захистом, має обґрунтувати порушення своїх прав, і таке порушення має бути реальним та стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. В порушення вимог частини 1 статті 78 КАС України Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на обґрунтування своєї позиції, а суд не зазначає в чому воно полягає та які права Позивача порушені.

Щодо вирішення судом питання щодо правомірності допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсному відборі на посаду директора Ужанського НПП та визначення його переможцем, то апелянт вважає це втручанням в дискреційні повноваження Міндовкілля.

З урахуванням наведеного просить тішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити рове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги зазначає, що вважає рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що доводи позивача не підтверджуються матеріалами справи, що ОСОБА_1 не подав на ім`я голови постійно діючої комісії у конкурсному відборі на посаду директора Ужанського національного природного парку повний пакет документів.

Так, дослідженням змісту заяви, поданої позивачем на ім`я голови постійно діючої комісії, встановлено, що ОСОБА_1 просив залучити його до участі в конкурсному відборі на посаду директора Ужанського національного природного парку, що належать до сфери управління Міндовкілля. Крім того, в заяві позивачем зазначено, що у зв`язку з наміром прийняти участь в конкурсному відборі, він надав згоду на обробку персональних даних.

Суд першої інстанції не врахував, що в оголошенні про проведення конкурсного відбору керівників установ природно-заповідного фонду, в т.ч.: Ужанського національного природного парку у переліку документів, що подаються претендентом особисто та/або електронною поштою разом із заявою були відповідні документи, які були підставою для участі в конкурсі на цю посаду.

Необґрунтованими, на думку ОСОБА_1 , є також доводи позивача щодо неподання позивачем разом із заявою, конкурсної пропозиції, оскільки наведена обставина спростовується матеріалами справи, в т. ч. скріншотом з електронної пошти.

Дослідженням заяви про участь у конкурсному відборі від 03.11.2020 встановлено, що позивачем додано до заяви, серед іншого, конкурсну пропозицію.

З огляду на наведене, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що ОСОБА_1 надав повний пакет документів для участі в конкурсному відборі.

Стосовно тверджень позивача щодо невідповідності освіти позивача встановленим вимогам, апелянт вказує на те, що до заяви про участь у конкурсному відборі від 03.11.2020 позивачем додано, серед іншого, завірені копії документів про вищу освіту, а саме: диплом серії НОМЕР_1 ; довідка ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року №015, видана ОСОБА_1 в тім, що він дійсно являється співголовою громадської організації РахівЕкоТур з 21.04.2014 року по теперішній час

За таких обставин, освіта ОСОБА_1 відповідає вимогам, які є підставою для його участі у конкурсі, а конкурсна комісія правомірно, на підставі п. 13 Порядку №777, допустила його до участі в конкурсному відборі.

Окрім цього під час розгляду вище вказаної справи суд першої інстанції відхилив викладені в письмових поясненнях ОСОБА_1 твердження стосовно наявності стажу роботи на керівних посадах, а саме, те що ОСОБА_1 виконував обов`язки заступника декана біологічного факультету з виховної роботи та отримував за це заробітню плату, з підстав, що згідно наданої посадової інструкції - заступник декана з навчально - виховної роботи призначається на посаду і звільняється з посади наказом ректора (тобто, заступник декана перебуває у трудових відносинах з ДВНЗ «Ужгородський національний університет», а на громадських засадах може виконуватися робота виключно поза трудовими відносинами), та те що будь - яких даних щодо ймовірного виконання ОСОБА_1 обов`язків заступника декана під час допуску до участі у конкурсному відборі на посаду керівника Ужанського національного природного парку до Міндовкілля не надавалась, а в наданих відповідачем (Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів) на вимогу суду копіях документів ОСОБА_1 , які надавались ним для участі у конкурсному відборі - такі відсутні. Також не був взятий до уваги керівний стаж в Громадській організації «РахівЕкоТур», як співголова в період 21.04.2014 року по цей час. Підтвердження лист ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року №15.

Крім цього апелянт вказує на процесуальні порушення допущені судом, на які вказує Міндовкілля та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем ОСОБА_2 подані відзиви на апеляційні скарги, суть яких зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Також позивач зазначає, що апелянтом-відповідачем не зазначено, які конкретно норми матеріального чи процесуального права порушено Закарпатським окружним адміністративним судом у постановленому Рішенні від 06 липня 2021 року в справі №260/368/21 та не зазначено нічого, що не дослідив, чи по яких документах наданих відповідачем (позивачем) у даній справі суд першої інстанції зробив помилкові висновки.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційні скарги Міндовкілля та ОСОБА_1 підтримав з підстав наведених у скаргах, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник проти апеляційних скарг заперечили, просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання.

У судове засідання 17.11.2021р. представник апелянта ОСОБА_1 , адвокат Вовканич С.М. не прибув, подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Розгляд справи було перенесено на 24.11.2021 р.

22.11.2021р. адвокат Вовканич надіслав на електронну адресу суду повідомлення про те, що договір по надання правової допомоги між ним та ОСОБА_1 достроково розірваний на вимогу ОСОБА_1 , на відомий йому номер мобільного телефону останній не відповідає, інші засоби зв`язку відсутні та невідомі, що унеможливлює повідомлення про час та місце розгляду справи.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, оскільки у нього відсутня можливість бути присутнім у м. Львові у зв`язку із ремонтом транспортного засобу та неможливістю відлучитись з роботи. Бажає бути присутнім особисто в судовому засіданні та повістка повинна була бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до проведення судового засідання.

Представник відповідача заперечив проти розгляду справи у відсутності апелянта ОСОБА_1 .

Позивач та його представник заперечили проти перенесення судового засідання, оскільки третя особа ОСОБА_1 в жодне із судових засідань суду першої інстанції не з`явився, неодноразово подавав клопотання про перенесення розгляду справи та відвід головуючому у справі, незважаючи на те, що у нього було декілька представників.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності апелянта, третьої особи ОСОБА_1 з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що апелянт ОСОБА_1 про дату судового засідання 17.11.2021р. був повідомлений 09.11.2021р., що підтверджується судовою повісткою.

Як зазначалось вище, судове засідання у вказаний день було перенесено на 24.11.2021 у зв`язку із клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Вовканича С.М., з яким в подальшому достроково розірваний договір на вимогу апелянта.

Разом з тим, у клопотанні про перенесення розгляду справи, третя особа ОСОБА_1 не покликається на розірвання договору із своїм представником, адвокатом Вовканичем С.М. та необхідністю укласти новий договір про надання правничою допомоги.

Апеляційний суд зазначає, що апелянт та його представник не позбавлені можливості заявляти клопотання щодо участі у розгляді справи в режимі відеоконференції відповідно до частини четвертої статті 195 КАС України поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Крім цього, ні апелянт особисто, ні його представник впродовж усього часу перебування даної справи в суді апеляційної інстанції не надсилали, не надавали суду додаткових пояснень по суті поданої апеляційної скарги для урахування під час розгляду справи та нових доказів для дослідження.

При цьому ні явка представника, ні третьої особи в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась.

Також колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2 ч. 5 цієї ж статті КАС України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Апеляційний суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юріон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що наказом Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України №172 від 02.10.2020 року, відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року №777 та Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 року №614, оголошено конкурс на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, в тому числі, директора Ужанського національного природного парку.

Пунктом 2 цього наказу постійно діючій комісії для проведення конкурсного відбору керівників державних підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України встановлено забезпечити:

1) Оприлюднення на офіційному веб-сайті Міндовкілля не пізніше ніж протягом 5 днів після затвердження вимог до претендентів оголошення про проведення конкурсного відбору керівників установ природно-заповідного фонду, зазначених у пункті 1 цього наказу;

2) Приймання заяв, поданих до них документів та пропозицій претендентів у строк, не менше 14 календарних днів, але не більше 30 календарних днів після дати оприлюднення оголошення;

3) проведення конкурсного відбору керівників установ природно-заповідного фонду, зазначених у пункті 1 цього наказу, у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати розгляду поданих претендентами документів та пропозицій.

13.10.2020 року на офіційному веб-сайті (https://mepr.gov.ua/news/36058.html) Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України оприлюднено інформацію, що відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року №777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 року) та наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 02.10.2020 року №172 «Про проведення конкурсного відбору керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України», оголошено конкурсний відбір, зокрема, директора Ужанського національного природного парку із зазначенням переліку вимог до претендентів для участі у конкурсному відборі керівників установ природно-заповідного фонду.

Зі змісту вказаного оголошення слідує, що заява про участь у конкурсному відборі подається на ім`я голови постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міндовкілля, заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів Олександра Краснолуцького.

Заява має містити відомості про претендента (ПІБ претендента - повністю, адреса для листування, контактний номер телефону, адреса електронної пошти, у разі її наявності).

Перелік документів, що подаються претендентом особисто та/або електронною поштою разом із заявою:

- належним чином завірена копія документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство;

- належним чином завірена копія трудової книжки або документів, що засвідчують досвід роботи (така інформація має містити точний період роботи; назви посад; обов`язки, які виконувались на зазначених посадах; кількість працівників, які перебували у підпорядкуванні);

- належним чином завірена копія документа про вищу освіту;

- біографічна довідка (резюме);

- конкурсна пропозиція;

- згода на обробку персональних даних pdf (13 кб);

- інші документи на власний розсуд претендента (у разі наявності).

Бажано долучити до зазначених документів довідку про відсутність (наявність) в особи судимості.

Відповідальність за недостовірність поданих документів несе претендент.

В оголошенні наведено вимоги до претендентів для участі у конкурсному відборі керівників установ природно-заповідного фонду, зокрема:

- вища екологічна, біологічна або географічна освіта другого рівня за ступенем магістра, стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше 5 років;

- кандидат повинен знати (володіти): закони, постанови, укази, розпорядження, рішення та інші нормативно-правові акти органів державної влади і місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності установ природно-заповідного фонду (далі - ПЗФ); екологічне, податкове та трудове законодавств; профіль, спеціалізацію й особливості структури установи ПЗФ; перспективи, вітчизняні і світові тенденції розвитку сфери і установи ПЗФ; шляхи ефективного використання природних ресурсів установи ПЗФ, їх охорони та відтворення; кадрові ресурси установи ПЗФ; порядок розроблення і затвердження Проекту організації території установи ПЗФ та планово-звітної документації за окремими напрямками; методи господарювання та управління; порядок укладення і виконання господарських та фінансових договорів, колективних договорів та регулювання соціально-трудових відносин; вітчизняні і зарубіжні досягнення науки та технології у галузі природно-заповідної справи; основи економіки, менеджменту, маркетингу, організацію праці та управління; етику ділового спілкування та ведення переговорів;

- кандидат повинен вільно володіти українською мовою.

Бажані вимоги:

- досвід роботи в установах природно-заповідного фонду, інших установах та організаціях у сфері охорони навколишнього природного середовища та/або наукових установах, що займаються вивченням природних процесів, забезпечення постійного спостереження за їх змінами, екологічного прогнозування, розробки наукових засад охорони навколишнього природного середовища, ефективного використання природних ресурсів та екологічної безпеки;

- володіння англійською (німецькою, французькою) мовами на рівні вільного спілкування.

27.11.2020 року в Міндовкілля відбулося засідання постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України з розкриття пакетів документів, поданих претендентами на посади керівників установ природо-заповідного фонду, за результатами якого до конкурсного відбору на посаду керівника Ужанського національного природного парку було допущено: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1

18.12.2020 року на офіційному сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (https://mepr.gov.ua/news/36559.html) було оприлюднено результати засідання постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, з розкриття пакетів документів, поданих претендентами на посади керівників в тому числі Ужанського національного природного парку. Після розкриття пакетів документів претендентів на посади керівників вказаних установ природно-заповідного фонду, їх розгляду та перевірки на відповідність вимогам, визначеним Порядком №777, Комісія вирішила, зокрема, допустити до участі в конкурсному відборі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1

23.12.2020 року відбулося засідання постійно діючої Комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо розгляду документів, конкурсних пропозицій та заслуховування учасників конкурсних відборів керівників установ природно-заповідного фону, серед яких керівника Ужанського національного природного парку, результати якого оформлені протоколом №6.

28.12.2020 року на офіційному сайті Міндовкілля оприлюднено результати конкурсного відбору керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. Переможцем конкурсного відбору керівника Ужанського національного природного парку визначено ОСОБА_4 .

Вважаючи дії та рішення відповідача по проведенню конкурсного відбору в частині допуску до участі у конкурсі особи, яка не відповідає кваліфікаційним вимогам щодо стажу керівної роботи та визначенню його переможцем на вакантну посаду керівника Ужанського національного природного парку протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що ОСОБА_1 не відповідає встановленим вимогам до кандидата для участі в конкурсному відборі на посаду директора Ужанського національного природного парку в частині відсутності стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня не менше 5 років, відповідач, у відповідності до положень п. 13 Порядку №777 зобов`язаний був не допустити останнього до участі в конкурсі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач протиправно допустив до участі у конкурсі ОСОБА_1 , який не відповідає кваліфікаційним вимогам щодо стажу керівної роботи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується в цій частині із доводами позивача з огляду на наступне.

Однією з обов`язкових вимог до претендентів для участі у конкурсному відборі керівників установ природно-заповідного фонду, що визначені в оголошенні Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 13.10.2020 року, є стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше 5 років.

Судом першої інстанції було витребувано у Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України належним чином засвідчені копії всіх документів, передбачених п. 9 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року №777, що були подані ОСОБА_1 для участі в конкурсному відборі на посаду керівника Ужанського національного природного парку.

Із наданих документів слідує, що для участі у конкурсному відборі на посаду керівника Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 подані наступні документи: заява про участь у конкурсному відборі; копії сторінок паспорту громадянина України; копія диплому магістра серії НОМЕР_1 з додатком до диплому; біографічна довідка (резюме); конкурсна пропозиція; згода на обробку персональних даних; перелік друкованих праць; копія трудової книжки; довідка ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року №015, видана ОСОБА_1 в тім, що він дійсно являється співголовою громадської організації «РахівЕкоТур» з 21.04.2014 року по теперішній час; довідка МВС України серії ІІА №2131510 про те, що за обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 станом на 24.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої надана відповідачем, у ній наявні наступні записи:

- запис №1 від 06.11.2007 року: Зарахований в аспірантуру з відривом від виробництва за спеціальністю «ботаніка»

- запис №2 від 06.11.2010 року: Відрахований з аспірантури у зв`язку із закінченням терміну навчання;

- запис №3 від 08.11.2010 року: Зарахований на посаду молодшого наукового співробітника МНДЛОПЕ (ДБ-717) ДВНЗ «Ужгородський національний університет»;

- запис №4 від 02.04.2012 року: Переведений на посаду завідуючого лабораторією «Інтродукції та біоекологічного вивчення лісових і декоративних рослин»;

- запис №5 від 15.06.2012 року: Переведений на посаду директора ботанічного саду;

- запис №6 від 01.09.2012 року: Переведений на посаду викладача кафедри ботаніки;

- запис №7 від 03.03.2014 року: Обраний за конкурсом на посаду викладача кафедри ботаніки;

- запис №8 від 01.09.2019 року: Переведений на посаду старшого викладача кафедри ботаніки;

- запис №9 від 26.06.2020 року: Обраний за конкурсом на посаду старшого викладача кафедри ботаніки.

Судом встановлено, що комісією для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України зараховано стаж роботи ОСОБА_1 на керівних посадах нижчого рівня: завідуючим лабораторією «Інтродукції та біоекологічного вивчення лісових і декоративних рослин» - 2 місяці 12 днів; директором ботанічного саду (як вірно встановлено судом згідно записів у трудовій книжці) - 2 місяці 16 днів; співголовою ГО «РахівЕкоТур» з 21.04.2014 року і по цей час.

Апелянти (відповідач та третя особа ОСОБА_1 ) також вказують, що стаж роботи ОСОБА_1 на керівних посадах нижчого рівня - більше ніж 5 років, який складається з перебуванням останнього на наступних посадах: з 02.04.2012 року по 14.06.2012 року - завідуючий лабораторією «Інтродукції та біоекологічного вивчення лісових і декоративних рослин», що підтверджено витягом з трудової книжки; з 15.06.2012 року по 31.09.2012 року - директор ботанічного саду, що підтверджується витягом з трудової книжки; з 21.04.2014 року по цей час - співголова ГО «РахівЕкоТур», що підтверджується листом ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року № 105.

Щодо листа ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року №015, яким апелянти підтверджують наявність стажу ОСОБА_1 , то суд першої інстанції правильно дослідив докази та дійшов вірного висновку про те, що вказаний лист не може слугувати доказом наявності стажу ОСОБА_1 на керівних посадах нижчого рівня, оскільки із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що в переліку засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників) зазначені наступні особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.

Крім цього, згідно статуту ГО «РахівЕкоТур» посада співголови відсутня у ГО «РахівЕкоТур».

Відповідно до п.4.5 Статуту виконавчим органом ГО «РахівЕкоТур» є Правління Організації, яке відповідно до п.4.6 Статуту складається з Голови Правління, Секретаря Правління та члена (членів) Правління Організації.

Відповідно до п.4.12 Статуту ГО «РахівЕкоТур» тільки голова правління організації є вищою посадовою особою Організації (код 1143.4 Додатку А до Класифікатора) та згідно листа № 015 від 29.10.2020 року та №019 від 20.04.2021 року головною правління ГО «РахівЕкоТур» є ОСОБА_8 .

Також, як встановлено судом, відсутні записи і в трудовій книжці щодо перебування ОСОБА_1 на посаді співголови ГО «РахівЕкоТур».

Апелянт також покликається на норми наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 року №327, яким затверджено Класифікатор професій ДК 003:2010, зокрема на код класифікації 1143.4 Додатку А до Класифікатора, де зазначена професія «Вища посадова особа громадської організації». Суміжні професії з кодом 1142.1 включають розширений перелік вищих посадових осіб, які зокрема містять зазначення «Співголови».

Проте, такі доводи апелянта є помилковими, оскільки додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010 передбачено професійну назву роботи «Вища посадова особа громадської організації (у галузі культури, освіти, благодійності, прав людини та ін.)» за кодом КП 1143.4, при цьому, додатком В до Класифікатора професій ДК 003:2010, на який посилається відповідач, за кодом 1142.1 вказано професійну назву роботи «Вища посадова особа (голова, співголова, президент, віце-президент, генеральний секретар, секретар) професійної спілки».

Разом з тим, згідно Статуту Громадської організації «РахівЕкоТур», затвердженого загальними зборами Рахівської районної громадської організації «РахівЕкоТур» від 19.06.2017 року, організаційно-правова форма організації: громадська організація, а не професійна спілка.

Таким чином, з урахуванням записів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 - не входить до керівних органів, не є керівником ГО «РахівЕкоТур» та не є головою правління ГО «РахівЕкоТур», і в свою чергу відповідно до п.4.12 Статуту ГО «РахівЕкоТур» не є вищою посадовою особою громадської організації ГО «РахівЕкоТур».

Наведена обставина залишена поза увагою відповідача при вирішенні питання про відповідність ОСОБА_1 вимогам для участі у конкурсному відборі.

Крім цього, суд першої інстанції правильно зазначив, що і сама Громадська організація «РахівЕкоТур» заперечує участь ОСОБА_1 в роботі на керівних посадах у Громадській організації «РахівЕкоТур», оскільки листом від 20.04.2021 року за №019 зазначає про те, що останній у 2012 - 2014 роках безоплатно, на громадських засадах, як волонтер сприяв збору наукової інформації під час реалізації проекту «Відкриті кордони для медведів між Українськими та Румунськими Карпатами».

Також апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про помилковість доводів відповідача стосовно наявності стажу роботи на керівних посадах ОСОБА_1 , зокрема виконання обов`язків заступника декана біологічного факультету з виховної роботи на громадських засадах (про що ним надана в якості доказу посадова інструкція заступника декана біологічного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет».

Відповідно до наданої посадової інструкції - заступник декана з навчально - виховної роботи призначається на посаду і звільняється з посади наказом ректора, що свідчить про те, що заступник декана перебуває у трудових відносинах з ДВНЗ «Ужгородський національний університет», а на громадських засадах може виконуватися робота виключно поза трудовими відносинами.

Одночасно належних та допустимих доказів на підтвердження виконання обов`язків заступника декана на громадських засадах під час допуску до участі у конкурсному відборі на посаду керівника Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 не надано. Як і не надавались такі до Міндовкілля, а стаж на керівних посадах підтверджувався лише вказаною вище довідкою ГО «РахівЕкоТур» від 29.10.2020 року № 015.

Крім цього, апеляційний судом враховуються і встановлені розбіжності щодо записів у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9 вимог постанови КМУ від 3 вересня 2008 р. № 777 та відповідно до оголошення про конкурсний відбір керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України розміщеного на сайті Міндовкілля 13.10.2020 p., претендент для участі в конкурсі має подати копію трудової книжки або документів, що засвідчують досвід роботи. Така інформація має містити точний період роботи; назви посад; обов`язки, які виконувалися на зазначених посадах; кількість працівників, що перебували у підпорядкуванні.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не відповідав встановленим вимогам до кандидата для участі в конкурсному відборі на посаду директора Ужанського національного природного парку в частині відсутності стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня не менше 5 років, відповідно відповідач, з урахуванням положень п. 13 Порядку № 777 зобов`язаний був не допустити останнього до участі в конкурсі.

Як наслідок, допуск конкурсною комісією до участі в конкурсі, а також визнання конкурсною комісією переможцем конкурсу особи, яка не відповідає встановленим вимогам до кандидата для участі в такому конкурсі, безумовно порушує права позивача, який також приймав участь у цьому конкурсі, що, у свою чергу, свідчить про протиправність протиправність спірних рішень.

Щодо доводів апелянтів про те, що права позивача ОСОБА_2 не порушені, то апеляційний суд зазначає наступне.

Допуск конкурсною комісію до участі в конкурсі, а також визнання конкурсною комісією переможцем конкурсу, особи, яка не відповідає встановленим вимогами до кандидата для участі в такому конкурсі, порушує права позивача ОСОБА_2 на законну рівну участь у конкурсному відборі, який особисто приймав участь у цьому ж конкурсі на посаду директора парку.

Доводи апелянта про те, що за наслідками конкурсу позивач не набрав жодного балу, апеляційний суд вважає необґрунтованими з урахуванням наведених вище висновків суду.

Що стосується доводів апелянта про втручання в дискреційні повноваження Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, то колегія суддів апеляційного суду також вважає наведені доводи невірними, оскільки під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі №569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача в частині, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню в частині.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач всупереч Порядку №777, допустив до участі в конкурсному відборі на посаду директора Ужанського національного природного парку особу, яка не відповідає встановленим вимогам до кандидата для участі в такому конкурсному відборі та, відповідно, вимоги позову про визнання протиправним та скасування рішення відповідача в частині допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Ужанського національного природного парку підлягають задоволенню.

Як наслідок, оскільки вказана особа обрана переможцем з порушенням встановлених вимог, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про визначення останнього переможцем зазначеного конкурсного відбору.

Щодо доводів апелянтів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої вказаної статті, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується відмови у проведенні судових засідань в режимі відеоконференції, то норми статті 195 КАС України не вказують на обов`язок суду щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції у разі наявності про це клопотання сторони. Крім цього, частково такі клопотання були подані відповідачем з порушенням строку визначеного ч. 2 ст. 195 КАС України.

Крім цього, уповноважений представник Міндовкілля приймав участь у судовому засіданні, надав всі докази, висловив позицію відповідача, виступив у судових дебатах, чим було забезпечено представництво інтересів відповідача та спростовує його доводи про порушення права на доступ до правосуддя.

Щодо передачі справи на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виключна підсудність визначена ст. 27 КАС України, відповідно до якої адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

З огляду на зміст частини 1 статті 27 КАС України окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, підсудні лише ті адміністративні справи, що стосуються оскарження нормативно-правових актів, зокрема, міністерства.

В свою чергу, пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

У даному випадку позивачем оскаржено до суду рішення Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яке оформлене протоколом засідання постійно діючої комісії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, щодо проведення конкурсного відбору на посаду директора Ужанського національного природного парку, яким, зокрема, допущено ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Ужанського національного природного парку та протокол засідання постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23 грудня 2020 року, яким, зокрема, визначено переможцем конкурсного відбору на посаду директора Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 , які не є нормативно-правовими актами в розумінні КАС України, а тому відсутні підстави для розгляду даної адміністративної справи окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, за правилами виключної підсудності визначеної статтею 27 КАС України.

Щодо клопотання про залучення третьої особи, яка на стороні відповідача як співвідповідача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Що стосується клопотання про зупинення провадження у справі, необхідність чого обґрунтована тим, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури Свистак В.І. 24.05.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 24.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про те, що ГО «РахівЕкоТур» 29.10.2020 року видав ОСОБА_1 довідку №015, яка на думку голови трудового колективу Ужанський НПП Заяць М.В. є підробленою та наразі Рахівським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування, що є підставою для зупинення провадження у справі №260/368/21 до вирішення питання підроблення вказаної довідки у кримінальному провадженні, так як саме довідку № 015 позивачі просять визнати підробленою, то апеляційний суд вказує на те, що п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, визначальною ознакою є наявність у провадженні суду іншої справи, у даному випадку кримінальної справи, чого у даному випадку немає.

Крім цього, наведена підстава зупинення провадження у справі є правом, а не обов`язком суду.

Щодо заявленого відводу головуючому судді у першій інстанції, то ст. 36 КАС України встановлений їх вичерпний перелік. Апелянт заявлений відвід судді фактично обґрунтовував із незгодою з процесуальними рішеннями судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Що стосується доводів апелянтів про розгляд судом першої інстанції справи за правилами спрощеного позовного провадження та необхідність проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, то апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відсутність підстав для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КАС України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням ( ч. 4 ст.260 КАС України).

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що право щодо заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлене Кодексом адміністративного судочинства, надано виключно відповідачеві, при цьому, у визначений процесуальним законодавством строк.

Крім цього, відповідно до ст. 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», кандидати на посади директорів національних природних парків (НПП), переможці конкурсних відборів на зайняття вакантних посад директорів НПП, директори національних природних парків не відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б», у зв`язку з чим ні на момент виникнення спірних правовідносин, ні на день відкриття провадження у справі №260/368/21 апелянт ОСОБА_1 не вважався особою, яка займала відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі №260/368/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06.12.2021