Справа № 640/966/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/966/21 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» звернулося в суд з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16 листопада 2020 року № 111/28-10-53-10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що господарські операції позивача з контрагентами підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, а спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позові вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт наголошував на тому, що формував свої витрати та податковий кредит на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають вимогам діючого законодавства. Господарські операції із контрагентами позивача, підтверджені належними первинними документами, які доводять формування показників податкової звітності та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 листопада 2021 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що на підставі направлень від 18 вересня 2020 року №№ 162 та 163, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість № від 19 серпня 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатом якої складено акт перевірки від 19 жовтня 2020 року № 48/28-10-53-10/36369434, за висновком якого встановлено порушення підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, відображене у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) періоду (рядок 19.1+рядок 20.3 декларації), яка переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду», податкової декларації з ПДВ за липень 2020 року на 20 887 265 грн.

На підставі вищевикладених висновків, за результатом розгляду заперечень на акт перевірки від 19 жовтня 2020 року № 48/28-10-53-10/36369434, винесено податкове повідомлення - рішення від 16 листопада 2020 року № 111/28-10-53-10, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 20 887 265 грн.

За результатом адміністративного оскарження, спірне податкове повідомлення - рішення від 16 листопада 2020 року № 111/28-10-53-10 залишено без змін, скарга позивача від 07 грудня 2020 року - без задоволення (копія рішення ДПС України від 23 грудня 2020 року міститься в матеріалах справи).

Не погоджуючись із таким рішенням про зменшення від`ємного значення, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, зокрема щодо реальності господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «ТК «Золотий Дракон».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ, а також формування ним відповідного від`ємного значення, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий Дракон» (Постачальник) укладено Договір поставки № 500005224 від 23 червня 2020 року відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити олію соняшникову нерафіновану (далі - Товар) невиморожену (пресову, екстракційну або суміш пресової з екстракційною) першого сорту українського походження на умовах, викладених в цих договорах.

Згідно наданих податкових накладних №№ 151 від 27 червня 2020 року, № 140 від 26 червня 2020 року, № 132 від 25 червня 2020 року, № 126 від 24 червня 2020 року загалом поставлено 525,2 тони товару на загальну суму 12 730 763,08 грн.

Вищезазначені податкові накладні було включено ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» до складу податкового кредиту «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» Податкової декларації з ПДВ за липень 2020 року.

Також, позивачем надано копії товарно-транспортних накладних №№ 5224-09, 5224-05, 5224-10, 5224-06, 5224-01, 5224-04, 5224-02, 5224-03, 5224-07, 5224-08 від 23 червня 2020 року; №№ 5224-13, 5224-12, 5224-11, 5224-14 від 24 червня 2020 року; №№ 5224-15, 5224-16 від 25 червня 2020 року; №5224-17 від 26 червня 2020 року.

Крім того, позивачем надано первинну документацію, пов`язану з контрагентом ТОВ «ТК Золотий дракон» по його взаємовідносинам з постачальниками, у тому числі з ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», ТОВ «Побєда-Агро», ТОВ «ТД Агро Защита», Сфг «Земля», ПП «Пятихатський комбікормовий завод», ФГ «Росана», СФГ «Руслан», ТОВ «Алькон-Сервіс», а також супровідний лист №28/09 від 28 вересня 2020 року, які підтверджують придбання 1754,624 тон насіння соняшнику та виробничий вихід олії в середньому 47-48%, що є достатньою кількістю для виробництва 525,2 тон олії соняшникової нерафінованої, яку було у подальшому реалізовано ТОВ «Дельта Вілмар Україна»

В матеріалах справи наявні відповідні правовстановлюючі документи ТОВ «ТК Золотий дракон» та документи, що підтверджують повноваження директора, наявність виробничих потужностей, а також дані аналізу контрагента за допомогою ресурсу YouControl, яким також не виявлено жодних чинників, які б зумовлювали утримання від укладення договорів поставки між покупцем та постачальником.

Тобто, з боку ТОВ «Дельта Вілмар Україна» було дотримано вимог щодо належної обачності при виборі контрагента - отримано усі можливі документи, щодо з`ясування загальнодоступної інформації та збору доказів про потенційного контрагента для запобігання ведення господарської діяльності з особою, чия діяльність має очевидні ознаки недобросовісності чи протиправності перед прийняттям рішення щодо укладення договору.

Також, на підтвердження реальності господарських операцій апелянтом зазначено, що придбаний товар у контрагентів - ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» в подальшому використано у власній господарській діяльності, зокрема, вироблено рафіновану соняшникову олію та продано на експорт.

Подальший продаж олії соняшникової рафінованої дезодорованої вимороженої та отримання оплати підтверджують Контракт №300000770 від 20.08.2019 року з додатковими угодами №1, №1/1, №2 та №2/1, специфікація №11593 від 20 серпня 2019 року, а також відповідним актом приймання-передачі вантажну, вантажною митною декларацією, рахунком, банківською випискою та повідомлення про фактичне вивезення.

Аналізуючи первинні документи, податкової та фінансової звітності позивача та його контрагента ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» та можливості постачання товару на адресу ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» його контрагентом ТОВ «ТК «Золотий Дракон» колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи кількість та якість товару (олії соняшникової нерафінованої), термін відвантаження, місце поставки та інші умови, визначалися в договорі поставки №500005224 від 23.06.2020р. та додатковій угоді до нього.

Факт передачі товару підтверджується видатковими накладними.

Факт перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

На підтвердження якості поставленого ТОВ «ТК «Золотий Дракон» товару позивачем надані посвідчення про якість.

Факт підтвердження придбання ТОВ «ТК «Золотий дракон» обсягу насіння соняшнику, достатнього для виробництва усього обсягу олії соняшникової нерафінованої, яку було поставлено ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» підтверджується договорами, специфікаціями, рахунками, видатковими накладними, товарно- транспортними накладними, складеними між ТОВ «ТК «Золотий дракон» та його контрагентами.

Факт оплати від ТОВ «ТД «Дельта Вілмар за поставлений ТОВ «ТК «Золотий Дракон» товар підтверджується відповідними роздруківками з банківських рахунків.

Складені та зареєстровані ТОВ «ТК «Золотий Дракон» податкові накладні також наявні в матеріалах справи.

Подальший продаж олії соняшникової нерафінованої та отримання оплати за товар підтверджують експортний контракт із додатковими угодами та специфікацією, а також відповідний акт приймання-передачі вантажу, вантажна митна декларація, рахунок та банківська виписка, що підтверджує здійснення оплати за товар, а також повідомлення про фактичне вивезення.

Відтак, колегія суддів зазначає, що первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТК «Золотий Дракон», у повній мірі відображають зміст господарських операцій, їх вартісні та кількісні показники.

Крім того, право на податковий кредит у платників ПДВ пов`язано лише із фактичною сплатою вартості товарів (робіт, послуг) та із наявністю відповідних первинних документів і податкових накладних. Визначальним є реальність існування господарських операцій та факт сплати податку в ціні придбаних товарів (послуг) їх постачальникам.

З матеріалів справи убачається, що перевіркою не зафіксований факт наявності в податкових накладних недоліків, що могли б свідчити про їх неналежність як первинного документу, або порушення порядку їх видачі.

Крім того, апелянтом надано документи, що підтверджують наявність у контрагента необхідних трудових ресурсів та механізмів у розрізі робіт, що він мав виконати за договором, укладеним із позивачем, а саме:

- договір оренди майнового комплексу А/ЗД/0112 від 01.12.2018р., укладений між ТОВ «ТК «Золотий Дракон» (Орендар) та ТОВ «Аквія» (Орендодавець). Об`єктом оренди є комплекс виробничих потужностей з переробки насіння масляничних культур. Право власності орендаря на комплекс підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також балансовою довідкою ТОВ «Аквія»;

- рішення про державну реєстрацію потужностей ТОВ «ТК «Золотий Дракон» від 07.12.2018р, видану Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області;

- сертифікати на систему управління безпечності, виданими ТОВ «ТК «Золотий Дракон»;

- акт, складений Головним управлінням Держпродспоживслужби за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 14.05.2019р з якого вбачається, що під час проведення позапланового заходу порушень вимог ветеринарного законодавства не встановлено;

-довідку про виготовлення продукції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зауважує, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018р по справі №804/4787/16.

Щодо висновку суду першої інстанції, що матеріали справи не містять копій Довіреностей, які виписувались водіям, які доставляли товар, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.3.1 договору поставки №500005224 від 23.06.2020р., базіс поставки Товару - ПАР в редакіії Інкотермс-2010: ТОВ «МП «Термінал Укрхарчобутсировина», розташований за вдресою: Миколаївська обл., Вітовський р- н, с.Галицинове, вул. Набережна, 27.

Розшифровка ПАР - «Веііуегеб АІ Роіпі» - «Поставка до пункту».

Відтак, за змістом даного базісу ТОВ «ТК «Золотий Дракон» самостійно, за свій рахунок організовує та здійснює поставку олії соняшникової нерафінованої та, відповідно, виступає замовником перевезення, стороною договору перевезення та відповідальною особою за заповнення полів ТТН.

Отже, ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» не мав жодних господарських правовідносин з перевізниками ТОВ «ТК «Золотий Дракон», відтак не мав ніяких обов`язків щодо дослідження будь-яких документів, пов`язаних із перевезенням.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку наявність ТТН є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах.

Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

З матеріалів справи убачається, що усі складені з приводу зазначених перевезень ТТН надавалися під час здійснення перевірки відповідачу, жодні зауваження з приводу їхнього документального оформлення були відсутні в акті перевірки.

Крім того, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відтак, законодавством чітко передбачена необхідність наявності довіреності у особи, яка отримує матеріальні цінності, а не у водія перевізника.

Щодо доводів відповідача, що в ході проведеного аналізу зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що у червні 2020 року ТОВ «ТК «Золотий Дракон» було придбано насіння соняшника у наступних постачальників: ТОВ "Юкрейн Кернел" (код 42964728) у кількості 239 тонн; ТОВ "Знаменівський олійно екстракційний завод" (код 19153456) у кількості 2163,9 тонн. У ТОВ "Юкрейн Кернел " відсутні працівники яким виплачувалась заробітна плата та сплачувався податок з фізичних осіб. Наявність основних засобів-згідно фінансового звіту за 2019 основні засоби відсутні, інформація щодо об`єктів оподаткування відсутня, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено в акті перевірки, результати дослідження діяльності контрагентів - постачальників - ТОВ «Знаменівський Олійноекстракційний завод», ТОВ «Юкрейн Кернел» вказують на те, що метою їх створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов язань іншим підприємствам, у т. ч. ТОВ «ТК «Золотий Дракон.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до наданих ТОВ «ТК «Золотий Дракон» документів насіння соняшнику ТОВ "Юкрейн Кернел" не використовувалося для виробництва олії соняшникової нерафінованої, яку було продано ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» в розрізі даної перевірки.

Колегія суддів зауважує, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом.

Навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.

Жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність додатковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11 вересня 2018 року по справі №804/4787/16.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин

Щодо доводів відповідача, що під час перевірки, позивачем не надано сертифікатів якості та/ або якісних посвідчень безпосередньо від виробника соняшнику, які б засвідчували його якість та безпеку, що суперечить нормам ДСТУ. Також, що відсутність даних документів унеможливлює встановлення походження товару (його виробника), що має важливе значення при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість».

Колегія суддів зауважує, що даний аргумент не стосується господарських операцій ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» з ТОВ «ТК «Золотий Дракон», а відноситься до операцій ТОВ «ТК «Золотий Дракон» з власними постачальниками.

Також, сертифікат якості/якісне посвідчення не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містять відомостей про господарську операцію. Відсутність у правовідносинах сертифікатів якості товару/якісних посвідчень не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Зазначена позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 11.09.2018р по справі №804/4787/16.

Також, відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

У відповідності до п.1 ст.9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи убачається, що всі первинні документи по взаємовідносинах ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» та ТОВ «ТК «Золотий Дракон» були надані під час проведення перевірки, про що було зазначено у Акті та Додатку №2 до Акту.

Колегією суддів встановлено, що жодних зауважень щодо ненадання первинних документів по даним правовідносинах у Акті не зазначено, так само як і не зазначено, що зазначені документи мають будь-які недоліки.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що первинні документи, якими позивач доводив реальність здійснення господарських операцій із вказаними в акті перевірки контрагентами, оформлені належним чином та містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів, позивачем було виконано усі передбачені законом обов`язки, наявні всі документи на підтвердження розміру податкового кредиту та понесених витрат.

Також, доводи відповідача щодо неможливості поставки позивачу ТОВ «ТК «Золотий Дракон» зазначених у первісних бухгалтерських документах обсягів олії соняшникової у період, що перевірявся спростовується постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/15514/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Золотий Дракон» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , винесених за результатами перевірки реальності господарських операцій придбання насіння соняшнику по ланцюгу постачання за період з 01.04.2020 30.06.2020.

Зокрема, судом апеляційної інстанції в цій постанові зроблено наступний висновок : «…Виходячи зі специфіки та умов укладених позивачем з ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», ТОВ «Юкрейн Кернел», ТОВ «Продюгтрейд» договорів, надані позивачем документи в їх сукупності є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій. В наданих позивачем первинних документів визначено суть та зміст відповідної господарської операції, вказані документи підтверджують фактичне отримання сільськогосподарської продукції та використання її у власній господарської діяльності підприємства.(…)Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи відповідача з посиланням на податкову інформацію щодо контрагентів позивача та їх контрагентів по ланцюгу постачання жодним чином не спростовують реальності здійснення господарської операції з поставки сільськогосподарської продукції вказаними вище контрагентами ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», ТОВ «Юкрейн Кернел», ТОВ «Продюгтрейд», висновки контролюючого органу фактично в цій частині є припущеннями. (…)».

Виходячи з вищенаведеного, встановлені у справі обставини, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують, що позивач від його контрагентів отримав товар (сільськогосподарську продукцію) для провадження своєї господарської діяльності, спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні цих операцій.

Досліджені судом надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст відповідної господарської операції і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не доведено обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки, за результатами якого винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи в не повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив рішення з недотриманням норм матеріального права, в зв`язку з чим постанова суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

За правилами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги визначений позивачем предмет спору, обсяг задоволених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що підлягають компенсації всі судові витрати, понесені позивачем, у вигляді судового збору.

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 22700,00 грн., а відповідно за подання апеляційної скарги збір у розмірі 34050,00 грн.

Отже загальний розмір документально підтверджених витрат позивача - судового збору, що належить до відшкодування, становить 56750,00 грн., який відповідно до наведеної вище норми ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Одночасно суд зазначає, що повернення надміру сплаченого судового збору врегульовано п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №111/28-10-53-10 від 16 листопада 2020 року.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, пр-т. Шевченка, 15/1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (01042, м. Київ, б-р Дружби Народів, 19, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 56750,00 грн (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 07.12.2021р.)