Справа № 520/23415/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позову
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , Командувача Національної Гвардії України генерал-полковника ОСОБА_3 , Головного управління Національної Гвардії України про: 1) визнання протиправними та скасування наказів командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_2 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 3-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти патрульного батальйону оформлені у вигляді «зауваження» на підставі рапорту командира патрульної роти від 09.03.2019, «суворої догани» на підставі рапорту командира патрульного батальйону від 30.07.2019, «попередження про неповну службову відповідність» наказом командира частини №17 від 10.01.2020; 2) визнання протиправним та скасування наказу Командувача Національної гвардії України генерал-лейтенанта ОСОБА_3 Головного управління Національної гвардії України № 154 о/с від 31.07.2020 в частині зазначення підстави звільнення ОСОБА_1 з військової служби; 3) зобов`язання командувача Національної гвардії України генерал-полковника ОСОБА_3 Головного управління Національної гвардії України внести зміни до наказу № 154 о/с від 31.07.2020 в частині, що стосується підстави звільнення ОСОБА_4 з військової служби, зазначивши належну підставу звільнення: "за станом здоров`я" (на підставі висновку (рішення) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби від 05.03.2018 р. №56 та від 05.04.2019 №105); 4) визнання протиправним та скасування наказу Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 . Національної гвардії України № 216 від 04.09.2020 в частині посилань на виключення всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_4 (Г-006894) та на звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_4 04 вересня 2020 року за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту два частини п`ятої відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби; 5) зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України внести зміни до наказу № 216 від 04.09.2020 з урахуванням внесених змін до наказу командувача Національної гвардії України генерал-полковника ОСОБА_3 Головне управління Національної гвардії України № 154 о/с від 31.07.2020 в частині підстави звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_4 (Г-006894) з військової служби "за станом здоров`я", -
16.11.2021р. у зв`язку з недоліками в оформленні матеріалів адміністративного позову у вигляді ознак заявлення позову поза межами строку звернення до суду, невідповідності складу учасників спору і змісту позовних вимог ч.1 ст. 5, п. 4 с.5 ст. 160 КАС України, необґрунтованості пов`язаності позовних вимог, а також відсутності відомостей про РНОКПП підписанта позову ухвалою суду даний позов було залишено без руху.
01.12.2021р. до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позову, якою недоліки в частині суб`єктного складу учасників спору і відсутності відомостей про РНОКПП підписанта усунуті. Так, до заяви долучений уточнений адміністративний позов, заявлений до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії та Національної гвардії України в особі Командування, який містить вимоги про: 1) визнання протиправним наказу Командувача Національної гвардії України генерал-лейтенанта ОСОБА_3 № 154 о/с від 31.07.2020р. в частині зазначення підстави звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "ж" пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем); 2) зобов`язання Національної гвардії України в особі командувача Національної гвардії України внести зміни до наказу № 154 о/с від 31.07.2020 в частині підстави звільнення з військової - служби в запас старшого лейтенанта ОСОБА_1 , а саме: замінити підпункт "ж" пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) на підпункт "б" пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ("за станом здоров я"), в редакції, що діяла на момент звільнення; 3) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командування військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії внести зміни до наказу № 216 від 04.09.2020 з урахуванням змін до наказу командувача Національної гвардії України в частині підстави звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (Г-006894) з військової служби за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» "за станом здоров`я".
Також у тексті уточненого позову викладене клопотання про визнання поважними причин пропуску до суду із даним позовом і його поновлення, мотивоване твердженнями, аналогічними викладеним у первинному позові, а саме тим, що про підстави звільнення, зазначені у спірних наказах, дізнався лише після отримання 13.10.2021р. відповіді на його запит від Військової частини ВЧ НОМЕР_1 .
З цього приводу суддя вважає за необхідне наголосити, що у силу ч.2 ст.44 та ч.1 ст.45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків.
Суд вважає, що за суттю та правовою природою інститут давності (строку звернення до суду) запроваджений з метою пошуку прийнятного поза розумним сумнівом балансу між публічним інтересом на стабільність відносин минулого (на збереження у недоторканності існуючого поточного юридичного становища учасників суспільних відносин) та між публічним інтересом надання судової охорони правам (інтересам) учасників суспільних відносин.
Строк звернення до суду у відносинах з проходження публічної служби визначений ч.5 ст.122 КАС України в один місяць.
Суд звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).
Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
З цього приводу суддя знов змушений зазначити, що подія отримання заявником 13.10.2021р. від Військової частини НОМЕР_1 письмового листа від 28.09.2021р. (тобто по минуванню 1 року від календарної дати звільнення з військової служби) об`єктивно не може бути кваліфікована у якості поважної причини звернення до суду із пропуском строку в 1 місяць.
Заявник був звільнений з військової служби 04.09.2020р. за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби, без права носіння військової форми одягу.
З указаної календарної дати заявнику не могло бути невідомо як про факт звільнення, так і про правові підстави припинення публічної служби.
Відтак, незгода заявника з правовою підставою припинення публічної військової служби підлягала реалізації у спосіб подання відповідного позову до 04.10.2020р.
Викладені у тексті позову характеристики хвороби військовослужбовця явно та очевидно не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку ані із дисциплінарними стягненнями (застосованими до заявника 09.03.2019р., 30.07.2019р., 10.01.2020р. через неналежне ставлення до виконання обов`язків військової служби, послідовність і чисельність яких зумовила прийняття органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення з приводу припинення проходження заявником публічної військової служби), ані з правовою підставою припинення публічної військової служби (п.п."ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Заявник під час проходження військової служби не заявляв про бажання звільнення з лав Національної Гвардії України через стан власного здоров`я, результатами медичних досліджень не опікувався, про застосування заходів дисциплінарного впливу був обізнаний, проте накладених покарань не оскаржував взагалі (у тому числі і з мотивів стану здоров`я).
З огляду на викладене, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом не можуть бути віднесені до поважних.
Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до висновку про неусунення недоліку позову в частині відсутності вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
При цьому, суд зазначає, що положення ст.123 КАС України в частині недотримання визначеного ст.122 КАС України строку на звернення до суду кореспондують приписам ч.6 ст.161 КАС України.
Відтак, у разі наявності події заявлення особою вимоги поза межами процесуального строку згідно з ст.122 КАС України або іншого спеціального закону (котра, слід розуміти подія, існує об`єктивно безвідносно до думки будь-яких учасників суспільних відносин) відсутність в матеріалах позову клопотання про поновлення строку на звернення до суду є недоліком в оформленні матеріалів позову.
Звідси слідує, що позов без клопотання про поновлення строку на звернення до суду слід кваліфікувати у якості оформленого без дотримання вимог ст.161 КАС України незалежно від того факту на якому етапі відправлення правосуддя судом буде виявлено цей факт.
Отже, положення ч.6 ст.161 КАС України прямо кореспондують приписам ч.13 ст.171 КАС України.
Неусунення недоліків в оформленні позову в частині відсутності юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про поновлення строку на звернення одночасно створює підстави для залишення позову без розгляду згідно з ч.3 ст.123 КАС України, ч.15 ст.171 КАС України, п.7 ч.1 ст.240 КАС України, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Перелічені норми процесуального закону є ідентичними за змістом та наслідками, а тому застосування судом будь-якої з цих норм об`єктивно не здатне призвести до порушення прав та інтересів приватної особи.
Оскільки заявник за власною волею поєднав в одному позові декілька різних вимог, то наслідки невиправлення недоліків в оформленні позову підлягають застосуванню до усіх викладених у позові вимог.
Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 123, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя, -
1.Клопотання про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.
2.Позов - повернути.
3.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
4.Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.
5.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).
Суддя Сліденко А.В.