Справа № 280/4402/21
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4402/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Замкової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року (суддя Прасов О.О., повний текст рішення складено 06.09.2021) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 24.12.2019 до 27.05.2020 включно в розмірі 87378 грн. 98 коп.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 24.12.2019 до 27.05.2020 включно в розмірі 86554 грн. 65 коп. В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2001 року працював в органах прокуратури, у 2014 році був звільнений зі служби відповідно до наказу Генерального прокурора України від 01.12.2014 № 2729-ц, який був скасований в судовому порядку у справі № 826/19649/14. Згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 у названій справі ОСОБА_1 поновлено на посаді з 02.12.2014.

Натомість Офісом Генерального прокурора наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора № 1378ц було видано лише 28.05.2020.

В подальшому, відповідно до наказу Генерального прокурора № 501ц від 06.05.2021, ОСОБА_1 звільнений з посади та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 11.05.2021.

ОСОБА_1 у червні 2021 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з даним позовом, вважаючи протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного поновлення на посаді та в органах прокуратури на підставі судового рішення в адміністративній справі № 826/19649/14.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 236 КЗпПУ у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що на роботодавця покладається додаткова відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду про поновлення на роботі особи у вигляді виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Проте судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що у спірний період, а саме з 24.12.2019 по 27.05.2020, ОСОБА_1 здійснював адвокатську діяльність, проте доказів того, що у вказаний період він не отримував дохід, позивачем не надано, тоді як закон (КЗпПУ) чітко встановлює обов`язок сплати роботодавцем різниці в заробітку за час затримки виконання відповідного рішення суду.

Крім того судом необґрунтовано не взяті до уваги доводи відповідача, що Генеральний прокурор був позбавлений можливості за вказаних умов виконати судове рішення своєчасно, адже відповідно до ч. 2 ст. 18 Законом України «Про прокуратуру» на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, у тому числі, посадові та службові особи органів прокуратури.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю 28.08.2015, право на зайняття адвокатською діяльністю було зупинено на підставі поданої адвокатом заяви 27.05.2020 та поновлено в подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 12.05.2021.

Встановлені обставини дають можливість дійти висновку, що не виконання вчасно судового рішення з боку відповідача було обумовлено об`єктивними причинами, адже за відсутності своєчасно поданої позивачем заяви про зупинення адвокатської діяльності поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури суперечило б вимогам чинного законодавства.

Як було зазначено судом апеляційної інстанції вище, нормами статті 236 КЗпПУ на роботодавця покладено відповідальність за порушення прав працівника внаслідок несвоєчасного виконання судового рішення про поновлення на роботі, а тому така відповідальність може настати виключно в разі винних дій роботодавця, тобто невиконання рішення суду без поважних причин.

У спірних правовідносин несвоєчасне виконання судового рішення було пов`язано, у тому числі, з пасивною поведінкою самого позивача, яка виразилася в не усуненні обставин, що перешкоджають поновленню останнього на посаді прокурора (не подання заяви про зупинення адвокатської діяльності).

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в адміністративній справі № 280/4402/21 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 07 грудня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 07 грудня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров