Справа № 420/20979/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років і зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 13 від 20.08.2021 року про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за вислугу років згідно з п. «а» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 28.07.2021 року.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має загальний трудовий стаж 30 років, з яких трудовий стаж за вислугу років на посаді оглядача-ремонтника вагонів, слюсаря з ремонту рухомого складу, магістральних залізниць, які зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів, пунктах технічного обслуговування вагонів станції 2 класу більше 17 років, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідками з місця роботи. На вказаних роботах ОСОБА_1 був зайнятий повний робочий день і таким чином його спеціальний трудовий стаж дає йому право на пільгову пенсію за вислугу років. В серпні 2021 року позивач отримав рішення відповідача № 13 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність пільгового стажу, оскільки його посада та робота, яку він здійснював, не відноситься до Списику професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та встановлено порядок її розгляду в за правилами письмового провадження. Одночасно витребувано від ГУ ПФУ в Одеській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1

06 грудня 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач наголошує на тому, що оскаржуване рішення від 20.08.2021 року відповідає чинному законодавству. Результатами перевірки наданих до заяви від 28.07.2021 року документів Головне управління прийняло рішення про відмову позивачу в призначені пенсії за вислугу років вiдповiдно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з тим, що у період з 05.08.1997 по 10.06.2015 позивач працював слюсарем з ремонту рухомого складу на пункті контрольно-технічного обслуговування вагонів та оглядачем - ремонтником вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів, що не передбачено Списком № 583. Посади слюсаря з ремонту рухомого складу на пункті контрольно-технічного обслуговування вагонів та оглядача - ремонтника вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів, на яких позивач працював з 05.08.1997 по 10.06.2015 у Списку № 583 відсутні, тому період роботи позивача на цих посадах не є пільговим стажем роботи. Таким чином, правові підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.07.2021 року відсутні.

Дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з 06.10.1986 року по 08.10.1996 року позивач працював на Станції Арциз Одеської залізниці. За переведенням з 09 жовтня 1996 року по 31 липня 1997 року позивач працював в Білгород-Дністровський дистанційній колії Одеської залізниці та за переведенням з 05.08.1997 року по 10.06.2015 року працював в Вагонному депо Одеса-Застава 1 Одеської залізниці.

Відповідно до вказаної трудової книжки та Довідок № 86 від 30.06.2021 року, № 92 від 16.07.2021 року та № 95 від 27.07.2021 року Виробничого підрозділу Служби вагонного господарства «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», ОСОБА_1 працював повний робочий день у виробничому підрозділі служби вагонного господарства «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»:

05.08.1997 (наказ №357 від 04.08.1997) по 03.09.1997 (наказ №1412/ос вiд 17.09.1997) прийнятий слюсарем з ремонту рухомого складу 3 розряду на пункт контрольно-технічного обслуговування вагонів Арциз;

03.09.1997 (наказ №1412/ОС від 17.09.1997) по 01.02.2002 (наказ № 57 вiд 31.01.2002) переведений оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів Арциз;

01.02.2002 (наказ №57 від 31.01.2002) по 10.06.2015 (наказ № 182/OC від 10.06.2015) переведений оглядачем-ремонтником вагонів 5 розряду пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів Арциз;

10.06.2015 (наказ № 182/ОС від 10.06.2015) звільнений за угодою сторін.

Виконував обов`язки слюсаря з ремонту рухомого складу оглядача-ремонтника вагонів, за професією, посадою оглядача-ремонтника вагонів, слюсаря з ремонту рухомого складу, магістральних залізниць, які зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів, пунктах технічного обслуговування вагонів, станції 2 класу що передбачена Списком вислуга рокiв роздiл ст. 55 п. «а» Закон України «Про пенсійне забезпечення», Постанова КМУ № 583 вiд 12.10.1992 за період 05.08.1997 по 10.06.2015 вислуга років складає 17 років 10 місяців 9 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.08.2021 року № 13 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Пенсійний вік, визначений пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 55 років, вік заявника 55 років. Необхідний пільговий стаж робітникам локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють органiзацiю перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах, - за списками професій i посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначеній роботі. Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють органiзацiю перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 07 місяців. Пільговий стаж ОСОБА_1 становить 00 років 00 місяців. До пільгового стажу не зараховано період з 05.08.1997 року по 10.06.2015 року, оскільки посада не відповідає Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 (далі - Список). Списком передбачені оглядачі-ремонтники вагонів та слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерцiйного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу. Згідно наданих ОСОБА_1 документів, він працював слюсарем з ремонту рухомого складу на пункт контрольно-технічного обслуговування вагонів та оглядачем-ремонтником вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів, що Списком не передбачено.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно до вимог ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 цього Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до вимог п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до вимог п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою КМУ № 583 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі за текстом Список) оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Відповідно до Типового технологічного процесу роботи пунктів технічного обслуговування вагонів Т12.01, затвердженого Головним управлінням вагонного господарства Укрзалізниці, надісланого щодо долучення пункту 17 «Пункти контрольно-технічного обслуговування вагонів» у пункті 17.3.1, 17.3.2 зазначено, що на пунктах ПТО (пунктів контрольно-технічного обслуговування) Технічне обслуговування поїздів, що формуються на станції, виконується аналогічно до технології роботи ПТО (пунктів технічного обслуговування), за виключенням робіт по пролазці; Технічне обслуговування транзитних поїздів виконується аналогічно до роботи ПТО.

Додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, передбачено професійну назву роботи «оглядач вагонів», «Оглядач-ремонтник вагонів», «Слюсар з ремонту рухомого складу» за кодом КП 7233.

Відповідно до примітки 2 Додатка В до «Класифікатора професій» назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.

Отже, суд вважає слово «контрольно-» у назві професії позивача є конкретизуючим, таким, що уточнює місце роботи позивача та таким, що не змінює суті виконуваної позивачем роботи, яка в результаті надає особі право на пенсію за вислугу років.

Тобто, ОСОБА_1 працюючи на зазначених посадах фактично виконував ту саму роботу, що слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій та оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій, професії яких передбачені вищезгаданим Списком, отже виконував роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2019 року у справі № 495/5161/17.

При цьому, суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Конституційний Суд України у своєму рішенні по справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) від 04 червня 2019 року зазначив, що відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах слюсаря та оглядача-ремонтника вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів становить 17 років 10 місяців 5 днів, загальний стаж роботи позивача станом на момент винесення даного рішення становить більше 30 років, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Одеській області від 20.08.2021 року №13 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області призначити з часу звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 28.07.2021 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику, який безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 20.08.2021 року № 13, вона також є обґрунтованою та, з урахуванням вимог статті 9 КАС України, підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 28.07.2021 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 27.10.2021 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років і зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити пенсію задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.08.2021 року № 13.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пільгову пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 28.07.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук