Справа № 580/7403/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

07 грудня 2021 року справа № 580/7403/21

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Фесенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження клопотання про закриття провадження в адміністративній справі № 580/7403/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )[позивач - не прибув]

до Управління Служби безпеки України в Черкаській області (вул. Гоголя, 240, м. Черкаси, 18000, )[представник відповідача Шевченко Т.П. - самопредставництво]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

23.09.2021 вх.36529/21 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Черкаській області щодо необхідності при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 до 28.02.2018 застосувати «січень 2008 року» як місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць);

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Черкаській області при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 до 28.02.2018 застосувати «січень 2008 року» як місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць).

Ухвалою від 27.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено строки на усунення недоліків. В ухвалі без руху зазначено: суд захищає і відновлює порушене право/інтерес, проте питання про те, який базовий місяць буде фактично використаний відповідачем під час нарахування індексації є передчасним, тому у цій частині права позивача не порушені і позовні вимоги належить уточнити щодо періоду з 01.12.2015 до 28.02.2018 з урахуванням рішення у справі №580/3080/21. Позивач не обґрунтував «необхідність» застосувати «січень 2008 року» як місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення під час «виплати» нарахованої суми і не розмежовує дії з «нарахування» та «виплати». Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них. Повторне ініціювання до вирішення правовідносин, що перестали бути спірними, не допускається. Судом було зазначено: позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання нової редакції позову і обґрунтування змісту і характеру спірних відносин за критеріями частини 2 статті 2 КАС України та врахування заходів судового контролю у справі №580/3080/21.

05.11.2021 вх. 43310/21 до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 15.11.2021 розгляд справи відкрито за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання 30.11.2021 та оголошенням 30.11.2021 перерви на 07.12.2021.

Відповідно до клопотання від 06.12.2021 вх.48763/21 позивач просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проте заперечував проти закриття провадження у справі (вх.48764/21). На думку позивача відповідач помилково ототожнює предмети спору у справах №580/7403/21 та № 580/3080/21: «на виконання рішення у справі №580/3080/21 відповідач 27.08.2021 виплатив ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення у сумі 19456,01 грн, безпідставно визначивши місяцем для обчислення індексу споживчих цін (так званим базовим місяцем) для розрахунку індексації лютий 2015». Подану після цього заяву про застосування базового місяця «січень 2008» відповідач (на думку позивача) проігнорував. Спір у справі №580/3080/21 був пов`язаний з невизнанням відповідачем обов`язку нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, а у даній справі з відмовою врахувати істотні фактори, що суттєво впливають на розмір індексації.

Відповідач і представник відповідача у судовому засіданні підтримали клопотання, зазначили про вирішений спір, виконане рішення суду у справі №580/3080/21 та відсутність оскарження бездіяльності відповідача у межах вимог статті 383 КАС України та/або заяв позивача про зміну способу і порядку виконання рішення у вирішеному спорі. В обґрунтуванні зазначено, що позивач, звертаючись позовною заявою, посилається на ті ж самі норми права, обставини і той самий предмет та підстави позову, що заявляв у адміністративній справі №580/3080/21, спір щодо якої вирішено судом.

Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається вимогами на власний розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Згідно частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відповідно до частини 6 статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, що підтверджують розмір судових витрат. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Верховний Суд у справі № 909/243/18 акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову»: предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Черкаський окружний адміністративний суд (суддя Рідзель О.А.), розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу № 580/3080/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Черкаській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018, зобов`язав Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Обираючи спосіб захисту порушеного права у справі №580/3080/21 і №580/7403/21 позивач використав конструкцію п.4 ч.1 ст.5 КАС України щодо однакового предмета позову (індексації грошового забезпечення) в один і той же період (з 01.12.2015 до 28.02.2018), що вирішено судом у справі № 580/3080/21 і виконане відповідачем.

Судовий контроль щодо повноти і правильності виконання зобов`язальної частини резолютивної частини рішення Управлінням Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням та/або без застосування «січня 2008 року» як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) має здійснюватися у справі № 580/3080/21 як частина дій з нарахування, проте не може вирішуватись ініціюванням нового позову (набрало законної сили 26.08.2021, оприлюднено в ЄДРСР 11.08.2021).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно із частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і належить виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Правові норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17) під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень варто розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тобто у даному випадку на предмет законності підлягає перевірка наявності/відсутності бездіяльності щодо неналежного чи повного виконання рішення суду.

Суд у справі № 580/3080/21 покликаний перевірити виконання відповідачем рішення суду за вмотивованою заявою позивача у межах статті 383 КАС України з прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду за конкретних обставин міри виконання/невиконання/зміни способу і порядку виконання, де у даній адміністративній справі суд задовольнив позов частково у межах заявлених позовних вимог, не виходив за їх межі, резолютивна частина рішення містить в собі зобов`язання відповідача здійснити дії за певний період часу.

Передбачений правовий інститут контролю за виконанням рішення суду належить застосуванню виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень під час виконання судового рішення протиправних дій чи бездіяльності або прийняття протиправних рішень, що у свою чергу порушують законні права та інтереси позивача. Визнання судом протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача - можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру на користь особи-позивача.

Верховний Суд у справі № 0940/2394/18 зазначив: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або під час прийняття такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Критеріями, що впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд. Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта. Верховний Суд дійшов висновку, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, що відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Ключовим питанням під час надання оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Суть звернення з новим позовом у справі № 580/7403/21 зводиться до спонукання відповідача вчинити дії, покладені на нього рішенням суду від 23.07.2021 у справі №580/3080/21, що набрало законної сили 26.08.2021.

Верховний Суд у справі №520/11829/17 ЄДРСР 78131175 зазначив: вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Суд дійшов висновку, що позивачеві у разі незгоди із діями відповідача, що вчинені на виконання судового рішення у справі №580/3080/21 необхідно звернутися до суду не із позовною заявою у справі №580/7403/21, а із відповідною заявою у порядку, визначеному статтею 383 КАС України.

Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. У разі намагання повторно оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень варто врахувати принцип судочинства res judicata (вирішена справа). Жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентовано у ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 статті 18 Закону № 1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Верховний Суд у справі №160/2592/20 зазначив: підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, що вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі. Підстава позову це ті обставини і норми права, що дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд у справі № 809/487/18 ЄДРСР 77046783 зазначив: не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, що були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше. Верховний Суд у справі № 540/169/20 ЄДРСР 96281391 наголосив: різне формулювання позовних вимог у справах не змінює того факту, що ці вимоги виникли із одних тих же підстав та стосуються одного і того ж предмету позову, що зумовлює необхідність дослідження судом ідентичних обставини і норм права.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача і закриття провадження у справі № 580/7403/21 у зв`язку із вирішеним спором у адміністративній справі №580/3080/21 за рішенням, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись статтями 2, 5, 6-16, 139, 143, 238, 243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Управління Служби безпеки України в Черкаській області про закриття провадження в адміністративній справі № 580/7403/21 за позовом ОСОБА_1 задовольнити.

Закрити провадження у справі № 580/7403/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Ухвала складена і проголошена 07.12.2021.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА