Справа № 420/10004/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/10004/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

04.08.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансінжиніринг" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансінжиніринг" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність платника податку на додану вартість (Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг») критеріям ризиковості платника податку від 18.05.2021 року №59354;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг» з переліку ризикових платників податків.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є діючим підприємством, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області та зареєстроване платником податку на додану вартість, має достатню кількість трудових та матеріальних ресурсів для здійснення своєї господарської діяльності, ведення якої відбувається суворо з дотриманням правил податкового законодавства та належного оформлення податкового і бухгалтерського обліку, а отже не відповідає жодному з Критеріїв ризиковості платника податку. Наведені обставини, а також те, що контролюючим органом не обґрунтовано та не доведено податкову інформацію про здійснення платником реалізації товару контрагентам-покупцям з ознаками ризиковості, не конкретизовано ці висновки і не підтверджено їх належними доказами, свідчать про необґрунтованість рішення відповідача, наявність безумовних підстав для його скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність платника податку на додану вартість (Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг») критеріям ризиковості платника податку від 18.05.2021 року №59354.

Зобов`язав Головне управління ДПС в Одеській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг» з переліку ризикових платників податків.

Стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4540 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Проаналізувавши положення ст. 201 Податкового кодексу України та п.п. 5, 6, 8 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд першої інстанції визначив, що інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, є підставою для віднесення платника до критерію ризиковості. Спростування таких висновків контролюючого органу здійснюється у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості.

Водночас, оскільки висновки контролюючого органу щодо відповідності позивача критеріям ризиковості не підтверджені відповідними доказами, у тому числі рішення не містить посилань на відповідні документи, у рішенні не наводиться конкретних прикладів податкової інформації, яка отримана у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оспорюваного рішення відповідача критерію обґрунтованості та правомірності, що є безумовною підставою для його скасування.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також обставинам справи і помилково не враховано, що наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка стала відома у процесі виконання поточної діяльності покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, є відповідним Критерієм ризиковості платника податку на додану вартість. Підтвердження вказаного критерію здійснюється за результатом засідання комісії регіонального рівня із прийняттям відповідного рішення. Проведеним аналізом ЄРПН за період січень 2020 року квітень 2021 року контролюючим органом встановлено здійснення позивачем господарських операцій із суб`єктами господарювання з ознаками ризиковості. Здійснюючи моніторинг, контролюючий орган виявляє ризик порушення податкового законодавства, який проявляється у ймовірності складання та надання податкової накладної з порушенням норм податкового законодавства та неможливості здійснення операцій з постачання товарів/надання послуг, щодо яких складено податкову накладну/розрахунок коригування, та/або уникнення платником податку виконання податкового обов`язку. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що під час прийняття оспорюваного рішення відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень, обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства, а тому у суду першої інстанції не виникло правових обставин для задоволення адміністративного позову та скасування рішення Комісії.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Трансінжиніринг» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС в Одеській області від 18.05.2021 року №59354 віднесено позивача до критеріїв ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Підставою для прийняття такого рішення стала податкова інформація, одержана органом податкового контролю при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеній в поданій податковій накладній/розрахунку коригування.

Так, за результатами проведеного моніторингу ТОВ «Трансінжиніринг» податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, даних ІТС «Податковий блок» за період січень 2020 року квітень 2021 року контролюючим органом встановлено операції з ознаками ризиковості.

Органом податкового контролю враховано, що в період 11.01.2020 року по 20.04.2021 року позивач:

здійснював придбання товарів та послуг у ТОВ «Мегамакс ЛТД», , яке 30.04.2020 року внесено до Переліку ризикових платників податків;

придбавав послуги у ТОВ «Тріомет», 2, яке 25.03.2020 року внесено до Переліку ризикових платників податків;

здійснював придбання товарів та послуг у ТОВ «Матік Трейд», , яке 20.02.2020 року внесено до Переліку ризикових платників податків;

В свою чергу, вказану номенклатуру товарів/робіт, придбану у платників, віднесених до ризикових, ТОВ «Трансінжиніринг» реалізувало на адресу ТОВ «Ремонтно-будівельний трест ЧМП», , та ТОВ «Епіцентр К», .

За висновком відповідача, вказана податкова інформація давала достатні правові підстави для визначення, що підприємство за податковою поведінкою має ознаки «вигодотранспортуючого суб`єкта».

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктами 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За правилами п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, за приписами п. 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 11.12.2019 року №1165, податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку від 11.12.2019 року №1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Згідно із п. 6 Порядку від 11.12.2019 року №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

У Додатку 1 до Порядку від 11.12.2019 року №1165, зокрема, п. 8 визначено Критерій ризиковості платника податку на додану вартість у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз наведених норм показав, що контролюючий орган під час прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної має перевірити її дані, у тому числі, відповідно до критеріїв оцінки ступеня ризиків платника податку із обґрунтуванням показника за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

За результатом перевірки уповноважений орган приймає рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову у проведенні такої реєстрації, віднесення платника до одного із Критеріїв ризиковості.

Водночас, відмова у виключенні платника з Критерію ризикових може мати місце лише у тому разі, якщо встановлені під час перевірки податкової накладної ризики не спростовані платником документальним підтвердженням її вартісних та кількісних показників.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Натомість, здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Під час вирішення спору по суті, судом першої інстанції вірно враховано, що позивач виконав свій податковий обов`язок і надав контролюючому органу матеріали, що стосуються провадження його господарської діяльності.

В свою чергу, рішення відповідача не містить мотивів відхилення первинної і бухгалтерської документації, неможливості її прийняття на предмет спростування відповідності платника критеріям ризиковості.

Наведені обставини свідчать про те, що вимоги відповідача не були вичерпними, не були направлені на одержання від платника конкретних матеріалів та на встановлення дійсних показників господарської діяльності платника.

Як свідчать обставини справи, оспорюване рішення прийнято, виходячи з факту віднесення контрагентів позивача до переліку ризикових платників податку. Водночас, представлені платником інформація та матеріали первинного і бухгалтерського обліку не аналізувались.

При цьому, врахуванню підлягає те, що відповідальність платника за порушення у податковій сфері є індивідуальною. Отже, можливі порушення інших підприємств не є додатковою правовою підставою для негативних наслідків господарської діяльності позивача.

Враховуючи, що контролюючий орган належним чином не дослідив подані позивачем матеріали, складені під час провадження своєї господарської діяльності, а висновки в оскаржуваному рішенні не містять належних обґрунтувань неможливості виключити платника з переліку ризикових, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням правильної оцінки обставин справи та застосуванням норм матеріального права дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на те, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Разом з цим, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем ставиться питання про відшкодування на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, понесених у зв`язку із правничою допомогою у сумі 10000 грн.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що позивач у зв`язку із розглядом цієї справи продовжує нести витрати на професійну правничу допомогу, у тому числі у вигляді підготовки та складання відзиву на апеляційну скаргу (інших документів).

Перевіривши доводи позивача, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Статтею ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вказані положення кореспондуються із приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, 22.10.2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ДОМІНУС ЛІТІС» укладено Договір про надання правничої правової допомоги за №22/10А.

У п. 1 Договору передбачено, що Об`єднання надає необхідну юридичну допомогу (здійснює захист інтересів Клієнта) через адвокатів (партнерів АО «ДОМІНУС ЛІТІС), у тому числі Позднякова Петра Вікторовича (свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №4747 від 29.11.2011 року, видане Київською міською КДКА).

У п. 2 Договору передбачено, що Клієнт надає адвокату право, у тому числі, подавати до судів всіх інстанції та підписувати від імені Клієнта будь-які заяви по суті справи, в тому числі позовні, заяви з процесуальних питань, відзив на них; користуватись іншими процесуальними правами.

Пунктом 4 Договору визначено, що за надання правової допомоги Клієнт оплачує послуги Адвоката у розмірі 10000 грн. протягом десяти днів з моменту укладення цього Договору.

На підтвердження надання юридичної допомоги Адвокатом суду апеляційної інстанції представлено відзив на апеляційну скаргу, ордер Серії АА від 03.11.2021 року, Свідоцтво Серії КВ №004747 від 30.01.2015 року, платіжне доручення від 02.11.2021 року №477 про оплату позивачем 10000 грн. на рахунок АО «ДОМІНУС ЛІТІС».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Врахуванню підлягають і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, а також реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Слід зазначити, що за представленими матеріалами не підтверджується витрачений адвокатом час у зв`язку із наданням правничої допомоги та опис робіт, виконаних у зв`язку із наданням юридичної допомоги.

З урахуванням наведеного, а також, виходячи з обставин справи і характеру спірних правовідносин, що склались у цій справі, принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат із складністю справи та наданих адвокатом послуг і їх обсягом, апеляційний суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в межах суми 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінжиніринг» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () судові витрати, понесені у зв`язку із правничою допомогою адвоката, у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло