Справа № 380/2288/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Мартинюк В.Я.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2288/21 пров. № А/857/13001/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Острика С.О.

представника відповідача: Шведа О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 380/2288/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства Оборони України в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення оформлене п.14 протоколу засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №130 від 10.09.2020р., в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, визначену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) згідно з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі Постанова №975)».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2021р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представника відповідача Шведа О.Б. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 12.12.1987р. - 31.10.1989 р. проходив строкову військову службу, у тому числі з 22.05.1998р. - 22.01.1989р. приймав участь у бойових діях Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується довідкою Червоноградського міського військового комісаріату Міністерства Оборони України від 18.02.2020р. №3 ( а.с. 23)

11.09.2013р. позивачу встановлено третю групу інвалідності, поранення контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №667170 від 11.09.2013р. (а.с. 27)

10.02.2020р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, поранення контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №330479, посвідченням Серія НОМЕР_1 . (а.с. 24, а.с. 30)

З метою реалізації права на отримання одноразової грошової внаслідок встановлення другої групи інвалідності, що настала через поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із відповідною заявою та копіями необхідних документів, які в подальшомунаправленні до Міністерства Оборони України. (а.с.15)

Рішенням комісії Міністерства Оборони України від 10.09.2020р. з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №130 ОСОБА_1 відмовлено на одержання одноразової допомоги, оскільки одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової військової служби, якщо інвалідність настала не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Однак, заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.

Крім того,відповідач вказав що ОСОБА_1 не подав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975. (а.с. 38)

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» видно, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

ч.1, п.5 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(у редакції, чинній на час встановлення позивачу другої групи інвалідності), передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у п.п.5-9 п.2 ст.16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В п.2, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. ( далі Порядок № 975)

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що Порядок № 975 на який покликається Міністерство Оборони України відмовляючипозивачу в задоволення заяви про виплату одноразової грошової допомоги не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка із історії хвороби тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги на підтвердження обставин причини та обставин поранення(контузії, травми або каліцтва). (а.с. 38)

Отже, відсутність у абз 6 п.11 даного Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ, який свідчить про причини та обставини поранення вказує на те, що в кожномуконкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно підтверджують причини та обставини поранення. Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення, травми або каліцтва підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

При цьому, відповідач всупереч ст.77 КАС України не надав жодного доказу на спростування нотаріально посвідченої заяви від 28.07.2020р. в якій зазначені обставини, для вирішення питання щодо призначення грошової одноразової допомоги яку надав позивач суб`єкту владних повноважень.

Крім того, Міністерство Оборони України не надав суду жодного доказу який свідчить про те, що поранення пов`язаного із вчинення ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. (а.с. 31)

У даному випадку, колегія суддів враховує ту обставину, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Категорія «внутрішнє переконання» по суті виражає психологічно-суб`єктивну впевненість особи у відповідності власної оцінки об`єктивно існуючих обставин чи фактів. Але для того, аби бути належним, внутрішнє переконання повинно відповідати певним вимогам, а саме: виходити з усебічного, повного та об`єктивного розгляду усіх матеріалів. Покликання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення від 01.07.2003р. у справі «Суомінеен проти Фінляндії» № 3780001/97, п.36).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, аналіз п.п.1 п.6 та п.п.2 п.6 Порядку №975дає підстави для висновків, що слід розрізняти підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю інвалідність якого встановлена внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце під час проходження служби, та саме в цьому випадку йдеться про обмеження 3-х місячним строком.

Дані положення передбачені в пп.4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті), поранення ( контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 499р. (чинного на час первинного встановлення позивачу третьої групи інвалідності).

Таким чином,вказані обставини не були підставою для відмови Міністерства Оборони України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що свідчить про передчасність висновків суб`єкта владних повноважень про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Міністерство Оборони України як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Тому, реальним та належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішенняоформлене п.14 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №130 від 10.09.2020р., в частині відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерство Оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, визначену Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві,який затверджений Постановою Кабінету Міністрів Українивід 25.12.2013 року №975.

Такий спосіб захисту порушеного права відповідає змісту спірних правовідносин є ефективним та забезпечує належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 380/2288/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішенняоформлене п.14 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №130 від 10.09.2020 року, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство Оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 встановлення ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, визначену Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII згідно з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві який затверджений Постановою Кабінету Міністрів Українивід 25.12.2013 року №975.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06.12.2021р.