Справа № 347/1742/21
Суддя: Кіцула Ю. С.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/1742/21
Провадження № 2-а/347/24/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Рибчук Х. Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 17.08.2021 року поліцейським СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Іванюком В.М. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 554470 від 17.08.2021. Згідно письмових відомостей, зазначених у постанові, 17.08.2021 року о 18 год. 50 хв., в с. Великий Рожин по вул. Головній, водій керував Audi А8L, д.н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, який закритий стороннім предметом, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що дійсно в той день керував транспортним засобом, однак жодних правил дорожнього руху не порушував. На той момент була денна пора доби та достатня видимість, коли він був зупинений працівником поліції. На вимогу поліцейського він надав всі необхідні документи. Працівник поліції пояснив, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху. При цьому працівником поліції було здійснено фотографування номерного знаку автомобіля з відстані, що не перевищує 5-ти метрів. Однак, будь-які заміри відстані поліцейським не здійснювалися. Поняті чи свідки до розгляду даної справи не залучалися, хоча на той момент у нього в автомобілі перебували двоє пасажирів.

В подальшому працівник поліції з документами пішов до свого службового транспортного засобу, який був припаркований приблизно за 10 метрів позаду його ( ОСОБА_1 ) автомобіля, та приблизно через 15 хвилин, повернувшись, віддав документи та вручив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач стверджує, що виносячи оскаржувану постанову, відповідач не роз`яснив йому права і обов`язки, не надав можливості надати свої пояснення і докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою, не оголосив йому постанову про накладення адміністративного стягнення, що позбавило його можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи та прийняти обґрунтоване рішення. Крім того, на переконання позивача постанова про адміністративне правопорушення мала б бути складена не на місці зупинки транспортного засобу, а після її розгляду в органі поліції. ОСОБА_1 стверджує, що номерний знак, через який було винесено постанову про адміністративне правопорушення відповідає встановленим стандартам як за способом та матеріалами виготовлення, так і за розмірами та інформаційним змістом.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідачу було забезпечено подати відзив.

Так, 09.11.2021 року на адресу Косівського районного суду Івано-Франківської області від відповідача - ГУНП в Івано-Франківській області надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також зазначив, що протокол не було складено, оскільки це не передбачено вимогами КУпАП, тому стверджує, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Вказує, що позивач дійсно скоїв правопорушення, що підтверджується фотознімком, який долучено до відзиву.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 27.10.2021 року було відкрито провадження по адміністративній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

За змістом ч. 5, ч. 7 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом із позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

17.08.2021 року поліцейським СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Іванюком В.М. винесено постанову серії БАВ № 554470, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.08.2021 року 18 год. 50 хв. в с. Великий Рожин по вул. Головній водій керував Audi А8L, д.н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, який закритий стороннім предметом, чим порушив п. 2.9.В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с 8).

В якості доказів вчинення правопорушення позивачем, відповідач надав суду відповідне фото, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що закритий решіткою (а.с. 37).

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка суду щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, як порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частин другої, третьої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За змістом частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Тобто, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень (вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зазначене, доводи ОСОБА_1 про порушення відповідачем вимог законодавства та розгляд справи поліцейським на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження відповідного органу, судом відхиляються з огляду на приписи частин другої, четвертої статті 258 КУпАП, відповідно до яких, зокрема, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції; у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Водночас, щодо складу адміністративного правопорушення, яке інкриміновано позивачу відповідачем, слід зазначити таке.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до вимоги п. 2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до п. 30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Номерні знаки повинні відповідати ДСТУ 4278:2012 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування», закріплюватися в установлених місцях і читатися на відстані не менше 20 м. Застосування оргскла, плівок, металічних сіток для прикриття номерних знаків від механічних пошкоджень нормативними документами, чинними у сфері безпеки дорожнього руху не передбачено.

Таким чином, склад правопорушення ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Отже, предметом дослідження у даній справі є факт закриття номерного знаку стороннім предметом, що не дає змоги чітко визначити символи з відстані 20 метрів.

З матеріалів справи вбачається, що на номерному знакові транспортного засобу позивача встановлено металеву сітку, але згідно з вимогами ч. 6 ст. 121 КУпАП сам по собі факт закриття номерного знаку стороннім предметом не є складом правопорушення без наявності іншої обов`язкової ознаки такого закриття - неможливості чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Як вбачається з фотознімків, номерний знак транспортного засобу дійсно був закритий сіткою, проте сітка дозволяла визначити символи номерного знака. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які б підтверджували, що з відстані двадцяти метрів ці символи визначити неможливо.

Враховуючи презумпцію невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, саме на інспектора патрульної поліції покладений тягар доведеності наявності складу правопорушення належними та допустимими доказами, що у даному випадку не здійснено.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 жовтня 2019 року в справі №161/7041/17, адміністративне провадження №К/9901/23913/18.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП є недоведеним належними та допустимим доказами. Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідальність за яке настає за ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про визнання постанови серії БАВ № 554470 від 17.08.2021 року протиправною, то суд звертає увагу, що така до задоволення не підлягає, оскільки при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд обмежений повноваженнями, визначеними ч. 3 ст. 286 КАС України.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (с. Кобаки, Косівський район, Івано-Франківська область, 78660, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, код в ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 554470 від 17.08.2021 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні у відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. С. Кіцула