Справа № 420/5424/19
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5424/19
У Х В А Л А

06 грудня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.01.2019 року №.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у справі №420/5424/19 у задоволенні позовної заяви Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, 11г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.01.2019 року № відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі №420/5424/19 апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року скасовано. Прийнято по справі постанову, якою позов Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03 січня 2019 року № в частині застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму 764 081, 38 грн., в решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.11.2021 року у справі №420/5424/19 касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишено без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року без змін.

При цьому, 25 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат по справі №420/5424/19.

Глава 8 КАС України «Судові витрати» встановлює склад судових витрат та регулює, втому числі, порядок розподілу судових витрат.

Так, ст. 132 КАС України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою адміністративного позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що питання розподілу судових витрат вирішується судом, який закінчив розгляд справи по суті та ухвалив судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі №420/5424/19 апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року скасовано. Прийнято по справі постанову, якою позов Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03 січня 2019 року № в частині застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму 764 081, 38 грн., в решті позову відмовлено.

При цьому, при розгляді справи по суті та ухваленні судового рішення, питання щодо розподілу судових витрат П`ятим апеляційним адміністративним судом вирішено не було.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що підстав для винесення додаткового судового рішення у суду не має.

Керуючись, ст. 248, 252, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/5424/19 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида