Справа № 120/13256/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

06 грудня 2021 р. Справа № 120/13256/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Тростянецької селищної ради

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою від 18.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків, окрім іншого, шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

29.11.2021 представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного строку, представник позивача зазначив, що предметом оскарження за даним позовом є рішення відповідача від 19.04.2016 про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, представник позивача зазначив, що із рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.02.2018 по справі №147/129/17 ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_2 , після якої позивач успадкувала майно, було виділено за даними земельно-кадастрової книги по Оляницькій сільській раді Тростянецького району за 2001-2015 роки земельні ділянки загальною площею 0,35 га. Разом із тим, рішеннями виконавчого комітету Оляницької сільської ради від 29.05.2003 №40 та №38 від 30.04.2004 згідно заяв ОСОБА_2 припинено її право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, та земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_2 , що вуглом межує з АДРЕСА_1 .

Також зазначив, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом. Однак, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.12.2020 (справа №147/353/20) в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки позивач не довела, що на день смерті ОСОБА_2 мала правові підстави та фактично користувалась земельною ділянкою, розміром 0,17 га. Крім того, в обґрунтування підстав для відмови в задоволенні даного позову, суд посилався на те, що позивач не оспорила рішення 6 сесії 7 скликання від 19.04.2016 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості в межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,11 га.

Як зазначив представник позивача, з метою знайти справедливість та визначити точний розмір земельних ділянок, які виділялися покійній ОСОБА_2 , він неодноразово звертався до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області з запитами про надання рішень, на підставі яких ОСОБА_2 були виділені земельні ділянки із відображенням їх розміру та місця знаходження та рішень, якими ОСОБА_2 відмовилась від земельних ділянок з відображенням розміру земельної ділянки та її місця знаходження. Однак, відповідей отримано не було.

В подальшому, рішенням Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 1 сесії 8 скликання "Про реорганізацію Оляницької сільської ради шляхом приєднання до Тростянецької селищної ради" вирішено реорганізувати юридичну особу - Оляницьку сільську раду шляхом приєднання до Тростянецької селищної ради.

В зв`язку з цим, представником позивача було направлено адвокатський запит до Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, однак листом №118-0215 від 21.01.2021 Тростянецька селищна рада повідомила, що вся землевпорядна документація Оляницької сільської ради (після її ліквідації) передана до Архівного відділу Тростянецької РДА.

З огляду на викладене, представник позивача звернувся до Архівного відділу Тростянецької РДА, однак, листом від 19.05.2021 його було повідомлено, що згідно документів постійного зберігання Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, які знаходяться на державному зберіганні в архівному відділі, в протоколах та рішеннях сесій за період з 2000р. -2012 роки Оляницької сільської ради відсутній запис про надання земельної ділянки ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, представник позивача повторно звернувся до Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області із запитом щодо надання копії рішень (чи інших правоустановлюючих документів) на підставі яких з 1990 року за ОСОБА_2 рахувались земельні ділянки із відображенням їх розміру та місцезнаходження. Однак, листом №02-17/1772 від 15.06.2021 Тростянецька селищна рада знову зазначила, що уся документація передана до архівного відділу Тростянецької РДА.

Представник позивача повторно звернувся до Архівного відділу Тростянецької РДА, які листом від 15.06.2021 надали наявні в них копії рішень.

З огляду на викладене представник позивача зазначає, що органи владних повноважень затягували у видачі витребуваних доказів з метою їх приховування, а тому вважає, що строк було пропущено не з вини позивача.

Крім того, представник позивача зазначив, що зібравши усі необхідні докази в підтвердження розміру земельних ділянок, які були виділені ОСОБА_2 та на підставі яких спростовується розмір вказаний в оскаржуваному рішенні, позивач звернулась 24.09.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду з даним позовом, однак ухвалою суду від 29.09.2021р. позовну заяву разом з доданими до неї матеріали було повернуті особі, які їх подала.

Посилаючись на наведені вище обставини, представник позивача просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити відповідний строк.

Визначаючись щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить із наступного.

Згідно частини 1 та 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує із прохальної частини позовної заяви, в межах даного позову позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тростянецької селищної ради від 19.04.2016, яким позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, до суду з даним позовом позивач звернулась лише 13.10.2021 (позовна заява підписана 07.10.2021), тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

В той же час, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначив, що із рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.02.2018 по справі №147/129/17 ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_2 , після якої позивач успадкувала майно, було виділено за даними земельно-кадастрової книги по Оляницькій сільській раді Тростянецького району за 2001-2015 роки земельні ділянки загальною площею 0,35 га.

Разом із тим, рішеннями виконавчого комітету Оляницької сільської ради від 29.05.2003 №40 та №38 від 30.04.2004 згідно заяв ОСОБА_2 припинено її право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, та земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_2 , що вуглом межує з АДРЕСА_1 .

Також представник позивача зазначив, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом. Однак, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.12.2020 (справа №147/353/20) в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки позивач не довела, що на день смерті ОСОБА_2 мала правові підстави та фактично користувалась земельною ділянкою, розміром 0,17 га. Крім того, як зазначив представник позивача, в обґрунтування підстав для відмови в задоволенні даного позову, суд посилався на те, що позивач не оспорила рішення 6 сесії 7 скликання від 19.04.2016 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості в межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,11 га.

Втім, дослідивши матеріали позовної заяви, а також долучені представником позивача копії судових рішень, встановлено, що про існування оскаржуваного рішення позивачу було достеменно відомо ще у 2016 році, адже як слідує із змісту рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.02.2018 по справі №147/129/17, з метою виконання оскаржуваного у даній справі рішення Тростянецької селищної ради від 19.04.2016 (про надання згоди на виготовлення технічної документації), позивач, зібравши усі необхідні документи почала звертатись до землевпорядних організації з метою виготовлення технічної документації, але отримала відмови, які були мотивовані наявністю спору між землекористувачами.

Крім того, як встановлено Тростянецьким районним судом Вінницької області у рішенні від 28.02.2018 по справі №147/129/17, у 2016 році ФОП ОСОБА_3 (для виготовлення технічної документації) зробив заміри земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 та виявив, що при існуючих межових знаках розміри ділянки становлять 0,199 га. Але, накладаючи дану земельну ділянку на кадастрову карту землевпорядною організацією було виявлено, що на частину цієї ділянки видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 24.04.2015 та зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0039 за ОСОБА_4 .

Саме незгода ОСОБА_1 із набуттям ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0039, слугувала підставою для її звернення у 2017 році до Тростянецького районного суду Вінницької області (справа №147/129/17).

Таким чином, уже на момент звернення позивача до Тростянецького районного суду Вінницької області їй було достеменно відомо про прийняття Тростянецькою селищною радою рішення від 19.04.2016 про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості в межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,11 га.

Крім того, позивач також була обізнана із фактичними обмірами спірної земельної ділянки, які були проведені ФОП ОСОБА_3 (для виготовлення технічної документації) у 2016 році, та якими виявлено, що фактичний розмір ділянки становить 0,199 га.

При цьому, саме з даними обставини позивач пов`язує протиправність оскаржуваного рішення.

Втім, будучи обізнаною про прийняття оскаржуваного рішення, позивач у визначений законом строк не звернулась до суду з приводу його оскарження.

Натомість протягом 2017-2020 років позивач неодноразово зверталась до Тростянецького районного суду Вінницької області з приводу визнання недійсним свідоцтва про набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0039 (справа №147/129/170), а також з приводу визнання за нею права користування земельною орієнтовною площею 0,17 га в порядку спадкування за законом (справа №147/353/20).

Крім того, як слідує із рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.12.2020 по справі №147/353/20, звертаючись до суду в квітні 2020 року позивач також посилалась на те, що рішенням Тростянецької селищної ради від 19.04.2016 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості в межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,11 га. Однак, при фактичному обмірі земельної ділянки було встановлено, що її розмір становить 0,199 га. Також зазначила, що відповідні обставини слугували підставою для відмови землевпорядних організацій виготовити технічну документацію.

Втім, будучи тривалий період обізнаною про оскаржуване рішення, а також про усі обставини, якими позивач обґрунтовує протиправність рішення від 19.04.2016, до суду з даним позовом вона звернулась лише 13.10.2021, тобто більше ніж через 5 років.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що одним із мотивів прийняття Тростянецьким районним судом Вінницької області рішення від 08.12.2020 по справі №147/353/20 (яким відмовлено позивачу у визнанні за нею права на користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,17 га в порядку спадкування за законом) слугувало те, що позивач не оскаржила рішення Тростянецької селищної ради від 19.04.2016, яким їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості, орієнтовною площею 0,11 га, адже дані обставини жодним чином не можуть виправдовувати такий тривалий пропуск строку звернення до суду, а також не можуть слугувати підставою для його поновлення.

Крім того, в клопотанні представник позивача зазначив, що із рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.02.2018 по справі №147/129/17 ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_2 , було виділено за даними земельно-кадастрової книги по Оляницькій сільській раді Тростянецького району за 2001-2015 роки земельні ділянки загальною площею 0,35 га. Крім того, рішеннями виконавчого комітету Оляницької сільської ради від 29.05.2003 №40 та №38 від 30.04.2004 згідно заяв ОСОБА_2 припинено її право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, та земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_2 , що вуглом межує з АДРЕСА_1 .

При цьому, представник позивача зазначив, що з метою знайти справедливість та визначити точний розмір земельних ділянок, які виділялися покійній ОСОБА_2 , він неодноразово звертався до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької, Тростянецької селищної ради та Архівного відділу Тростянецької РДА з запитами про надання рішень на підставі яких ОСОБА_2 були виділені земельні ділянки із відображенням їх розміру та місця знаходження та рішень, якими ОСОБА_2 відмовилась від земельних ділянок з відображенням розміру земельної ділянки та її місця знаходження.

З огляду на викладене, представник позивача зазначив, що органи владних повноважень затягували у видачі витребуваних доказів з метою їх приховування, а тому вважає, що строк було пропущено не з вини позивача.

Втім, варто зазначити, що відповідні дії щодо отримання відповідних доказів представник позивача розпочав вчиняти лише із січня 2021 року, тоді як предметом оскарження в межах даної справи є рішення Тростянецької селищної ради від 19.04.2016.

Крім того, також не зрозуміло в чому саме полягала необхідність в зверненні представника позивача із запитами до Тростянецької селищної ради та Архівного відділу Тростянецької РДА з приводу отримання рішень на підставі яких ОСОБА_2 були виділені земельні ділянки із відображенням їх розміру та місця знаходження, а також рішень, якими ОСОБА_2 відмовилась від земельних ділянок з відображенням розміру земельної ділянки та її місця знаходження, адже обставини, які могли б підтвердити відповідні рішення, уже неодноразово досліджувались Тростянецьким районним судом Вінницької області в межах розгляду справ №147/129/17 та №147/353/20, що підтверджується копіями судових рішень, які були долучені представником позивача.

До того ж, факт вчинення представником позивача відповідних дій протягом 2021 року, на переконання суду, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Тростянецької селищної ради від 19.04.2016.

Окрім того, суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частини 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

В даному ж випадку, про існування оскаржуваного рішення від 19.04.2016 позивачу достеменно було відомо ще у 2016 році, адже саме на його виконання остання зверталась до землевпорядних організацій з метою розроблення технічної документації. Окрім того, ще у 2016 році позивачем було виявлено те, що фактична площа спірної земельної ділянки, яка вона зазначає, становить 0,199 га, адже дані обставини слугували підставою для її неодноразового звернення до Тростянецького районного суду Вінницької області.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, Верховний Суд у своєму рішенні, зокрема від 08.08.2019 у справі № 127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними ж причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

В даному ж випадку, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з даним позовом, протягом установленого законом строку, представником позивачем суду не наведено.

З огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що наведені представником позивача обставини не можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а тому, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що представником позивача не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та, як наслідок повернення позовної заяви.

Керуючись ст. 123, п. 9 ч. 3 ст. 169, 256 КАС України -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна