Справа № 640/11993/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/317
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Київ № 640/11993/21

за позовомОСОБА_1
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого начальником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Гузем В.В., від 25.02.2021 року № 57, яким було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну та скасована посвідка на постійне проживання на території України серії НОМЕР_1 від 16.01.2017 року громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18.05.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних матеріалів без виклику сторін.

08.06.2021 р. надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 р. громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Печерського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявою про надання дозволу на імміграцію на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" як дружина іммігранта (чоловік - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), посвідка на постійне проживання НОМЕР_2 від 25.11.2015р., органом 8001, свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 05.09.2012 р., видане Жовтневим відділом РАГС м. Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації.

На підставі вказаної заяви Головним управлінням ДМС України в м. Києві прийнято рішення від 25.03.2016 р. про надання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозволу на імміграцію в Україну, про що її документовано посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 від 16.01.2017 р., орган видачі 8001.

30.11.2020 р. Державною міграційною службою України прийнято рішення №8.1-9169/2-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", довідка на постійне проживання ІН №092580 від 25.11.2015 р. скасована.

На підставі висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , затвердженого начальником ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, прийнято рішення від 25.02.2021 р. №57 про скасування дозволу на імміграцію від 25.03.2016 р. громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", а також скасовано посвідку на постійне проживання НОМЕР_1 від 16.01.2017 р.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято без отримання пояснень позивача, без надання позивачу копії оскаржуваного рішення, з її скеруванням позивачу з порушенням передбаченого тижневого строку.

Позивач проживає на території України останні 7 років, отримала у встановленому порядку дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання, має на території України чоловіка та дітей.

Обставини, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення встановлено відповідачем під час розгляду заяви позивача про прийняття до громадянства України за територіальним походженням її дитини, а не під час розгляду відповідного подання, що є порушенням вимог законодавства.

Щодо прийняття 30.11.2020 р. Державною міграційною службою України рішення №8.1-9169/2-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач зазначає, що вказане рішення є предметом судового оскарження.

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на ту обставину, що позивачем отримано дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання як дружиною іммігранта на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" як дружина іммігранта (чоловік - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), і у зв`язку зі скасуванням дозволу на імміграцію останнього підстави для набуття позивачем відповідного статусу відпали.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. № 2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно з ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

В даному випадку згідно з матеріалами справи, зокрема, матеріалів заяви від 17.12.2015 р. позивача до Печерського РВ ГУ ДМС України в м. Києві про надання дозволу на імміграцію, рішення Головного управління ДМС України в м. Києві від 25.03.2016 р. про надання дозволу на імміграцію в Україну, вказаний дозвіл надано саме на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" як дружина іммігранта (чоловік - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Згідно з матеріалами справи саме з цієї підстави 30.11.2020 р. Державною міграційною службою України прийнято рішення №8.1-9169/2-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Як зазначено вище, позивачем отримано дозвіл на імміграцію як дружиною іммігранта, відповідно, скасування дозволу на імміграцію її чоловіку призводить до втрати чинності вказаним дозволом, що, в свою чергу, може бути підставою для скасування дозволу на імміграцію позивачу згідно з вказаною нормою Закону.

Суд зазначає, що виникнення підстав для скасування дозволу на імміграцію не свідчить про відсутність підстав для видачі дозволу на імміграцію.

Та обставина, що під час проведення перевірки та отримання позивачем дозволу на імміграцію не було встановлено підстав для відмови у видачі дозволу, не означає, що такі обставини не можуть виникнути пізніше, як це має місце в даному випадку.

Згідно з п. 21-24 Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р. № 1983 (в редакції станом на 25.02.2021 р.), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Згідно з вказаними положеннями територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС не обмежені у використанні джерел інформації про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію, і таким джерелом можуть бути відомості, отримані під час розгляду заяви позивача про прийняття до громадянства України її дитини, як це мало місце в даному випадку.

Оскільки ініціатором для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у даному разі є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області як територіальний орган ДМС, ним складено обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", і жодних інших документів для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію не потрібно.

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області утворено як юридичну особу публічного права шляхом злиття Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві, є правонаступником майна, прав та обов`язків Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 р. №732 "Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби". Тобто, є органом, який прийняв рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в розумінні п. 21 Порядку № 1983.

П. 23 Порядку № 1983 передбачено запитування додаткової інформації, запрошення для надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається це питання, лише у разі потреби, і це не є обов`язком суб`єкта розгляду питання.

В даному випадку у суду відсутні підстави для висновку про те, що такі заходи були необхідними, оскільки фактично відповідачем для прийняття оскаржуваного рішення бралася до уваги лише інформація про скасування дозволу на імміграцію її чоловіка.

За таких обставин суд не може визнати обґрунтованим посилання позивача на порушення процедури розгляду питання.

Зокрема, які відомості чи докази могла подати позивач у випадку її запрошення для надання пояснень, не є зрозумілим, і позивач у позові та додаткових поясненнях такої інформації не наводить.

Щодо порушення тижневого терміну для скерування копії прийнятого рішення, то навіть у випадку його порушення це не є підставою для визнання протиправним прийнятого рішення.

Обов`язок зі скерування копії рішення про скасування дозволу на імміграцію має на меті повідомити особу про прийняте рішення, зокрема, і для його оскарження, і цим правом позивач мав можливість скористатися.

Щодо посилання позивача на факт оскарження рішення від 30.11.2020 р. Державної міграційної служби України №8.1-9169/2-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то вказана обставина не впливає на чинність оскаржуваного рішення і не позбавляє відповідача права на його підставі приймати рішення про скасування дозволу на проживання позивачу.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів власних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийнятні (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів у даному випадку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 07.12.2021 р.