Справа № 200/17440/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 грудня 2021 р. Справа №200/17440/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області щодо припинення виплати йому щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, з 01 грудня 2016 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області відновити нарахування та виплатити йому щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, з 01 грудня 2016 року.

Позивач зазначав, що з листопада 2014 року він як отримувач страхових виплат знаходиться на обліку у Слов`янському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області; страхові виплати йому не виплачуються з 01 грудня 2016 року; про існування заборгованості з виплати страхових сум дізнався у листопаді 2021 року; як вбачається з наданої відповіді відповідача суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, а так як відповідний порядок на даний час відсутній заборгованість виплатити не має об`єктивної можливості.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні положення містяться в частині 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

В порушення наведених вимог Кодексу позивач не додав до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на які містяться посилання в позові, а саме: докази того, що позивач як отримувач страхових виплат з листопада 2014 року знаходиться на обліку у Слов`янському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області; страхові виплати позивачу не виплачуються з 01 грудня 2016 року; перед ним наявна заборгованість з виплати страхових виплат; про існування заборгованості з виплати страхових виплат дізнався у листопаді 2021 року; йому відповідачем надана відповідь про те, що не має об`єктивної можливості виплатити заборгованість.

Щодо строку звернення до суду з позовом

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Строк звернення до суду з позовом позивачем пропущено, що також підтверджується позивачем.

В позові міститься клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, яке позивач обґрунтовує тим, що про існування заборгованості з виплати страхових сум дізнався у листопаді 2021 року. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантин на території України продовжено, а тому позивач був позбавлений можливості раніше звернутися до відповідача за інформацією, щодо існування заборгованості з регресних виплат, оскільки вільне пересування між тимчасово окупованою територією України та підконтрольною українській владі територією, де позивач знаходиться на обліку, як отримувач регресних виплат, є неможливим.

Розглянувши клопотання суд виходить з наступного.

Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає, що строк звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (якщо не встановлено інше). Поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску, підтверджених документально (частина 1 статті 121, частина 6 статті 161 Кодексу).

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування позивачів як учасників судового процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальне законодавство пов`язує строк звернення до суду з даним позовом з датою, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Страхові виплати є щомісячним платежем, і їх отримання відбувається щомісячно. Тому про порушення своїх прав припиненням виплати страхових виплат, з чим позивач пов`язував свої позовні вимоги, позивач мав дізнатися, не отримавши такі виплати за відповідний місяць. І саме з такої дати обчислюється строк звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 17 липня 2018 року в справі №522/7721/17, від 08 серпня 2019 року в справі №813/5002/17, від 08 серпня 2019 року в справі №127/13736/16-а, від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19 щодо пенсії, яка також є щомісячним платежем.

Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (про припинення виплати страхових виплат) позивач повинен був дізнатися ще у січні 2017 року коли йому не було виплачено страхові виплати за грудень 2016 року, а до суду з позовом він звернувся 06 грудня 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів того, що позивач не міг дізнатися про існування свого порушеного права, до клопотання не додані.

Досудове вирішення спору в даній категорії справ законодавством не передбачено.

Норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не пов`язують початок перебігу строку звернення до адміністративного суду із обізнаністю особи про підстави прийняття суб`єктом владних повноважень певних рішень чи про їх обґрунтування (мотивацію), а тому такі посилання не можуть бути самостійними підставами для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду з позовом та інституту поновлення строку звернення до суду з позовом неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 30 жовтня 2018 року в справі №826/6667/16, від 04 лютого 2019 року в справі №826/6158/17, від 07 березня 2018 року в справі № 826/281/16, від 15 лютого 2019 року в справі № 826/20092/16, від 28 березня 2019 року в справі №826/123/17, в ухвалі від 24 квітня 2019 року в справі №1140/3403/18.

Щодо посилання позивача на карантин

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року, кінцева дата якого з урахуванням відповідних постанов Кабінету Міністрів України неодноразово змінювалася та продовжувалася, збільшуючи строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Отже, на час винесення даної ухвали згідно з останньою постановою Кабінету Міністрів України карантин установлено до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Посилаючись на карантин, позивач не зазначав які саме заходи (обмеження), впроваджені у зв`язку з карантином, унеможливили своєчасне подання до суду позову, та не надав їм доказів.

З огляду на наведене посилання позивача на карантин є неприйнятними, оскільки самі по собі таке посилання без відповідних обґрунтувань та доказів не може бути правовою підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Крім того, карантин введений з 11 березня 2020 року, тоді як страхові виплати припинені з грудня 2016 року, і позивачем не наведено жодних обґрунтувань щодо причин пропуску ним строку звернення до суду з позовом щодо періоду після припинення страхових виплат до введення карантину.

Неприйнятними є і посилання позивача на те, що про існування заборгованості з виплати страхових сум він дізнався у листопаді 2021 року, - оскільки докази наведеним обставинам до клопотання не додані, крім того згідно з поданим позовом предметом спору є припинення страхових виплат, а не відмова в поновленні страхових виплат та виплаті заборгованості за минулий період.

Позовні вимоги які би стосувалися оскарження дій відповідача, що відбулися в межах шестимісячного строку звернення до суду з позовом (відмова в поновленні виплати страхових виплат та виплаті заборгованості по ним по заяві позивача), в даній справі не заявлялися.

Позивачем не наведені обставини, що унеможливили його звернення до суду з позовом у встановлений процесуальний строк. Докази таким обставинам до клопотання не додані.

Отже, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом не свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними. Докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом до клопотання не додані.

З огляду на наведене підстави, вказані у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом визнані неповажними.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Позивачу до позовної заяви необхідно додати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на які містяться посилання в позові, а саме: докази того, що позивач як отримувач страхових виплат з листопада 2014 року знаходиться на обліку у Слов`янському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області; страхові виплати позивачу не виплачуються з 01 грудня 2016 року; перед ним наявна заборгованість з виплати страхових виплат; про існування заборгованості з виплати страхових виплат дізнався у листопаді 2021 року; йому відповідачем надана відповідь про те, що не має об`єктивної можливості виплатити заборгованість.

Позивачу потрібно до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, і додати докази поважності причин пропуску такого строку.

В разі відсутності таких доказів позивач має право змінити позовні вимоги шляхом подання до суду позовної заяви, оскарживши в ній рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, вчинені в межах шестимісячного строку звернення до суду з позовом.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

В разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Логойда