Справа № 400/9340/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 р. № 400/9340/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Березанський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), вул. Центральна , 41,Березанка,Березанський район, Миколаївська область,57400,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд: 1)визнати протиправною бездіяльність Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 при завершенні виконавчих дій у виконавчому провадженні №30415181; 2) зобов`язати посадову особу Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 .

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на обставини порушення його прав на вільне володіння та розпорядження майном з огляду на чинність арешту за відсутності будь-яких відкритих виконавчих проваджень.

Ухвалою суду від 13.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Миколаївсього окружного адміністративного суду від 08.11.2021 заявнику поновлено строк звернення до суду з позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Як повідомляє позивач, у нього в праві власності наявна земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:056.

28.12.2021 під час оформлення договору оренди рішенням державного реєстратора права на нерухоме майно Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області Ковалишина Д.Є. №60054058 відмовлено в проведенні реєстрації прав у зв`язку з наявними обтяженнями речових прав на нерухоме майно по виконавчому провадженню №30415181, яке завершене, але арешт не знято.

06.09.2021 позивач звернулася із заявою до особу Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо стану ВП №30415181.

07.09.2021 начальником особу Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) А. Кононенко було надано відповідь позивачу (арк.спр. 11), якою повідомлено, що станом на 07.09.2021 у відділі на виконанні не перебуває виконавче провадження, де боржником являється ОСОБА_1 . Також зазначено, що відносно ОСОБА_1 на виконанні перебувало ВП №30415181 відкрите на підставі виконавчого листа від 29.10.2020 №2-179, виданого Березанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» боргу у сумі 24786,91 грн. 22.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення в розшук). Також, зазначено, що відносно ОСОБА_1 на виконанні перебувало ВП №48382620 відкрите на підставі виконавчого листа від 10.03.2020 №2-80/11, виданого Березанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості в сумі 11358,41 грн. 25.09.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

В листі Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також зазначено, що надати більш вичерпну інформацію та вирішити питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження №30415181 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

До того ж, як на думку відповідача, відсутні передбачені статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 06..09.2021 № 10 у ОСОБА_1 заборгованість по кредитам відсутня (арк.спр.16).

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до приписів статті 55 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на час накладення арешту (надалі - Закон №606-XIV), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до приписів статті 38 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Проаналізувати матеріали виконавчого провадження у даному випадку не виявляється можливим з огляду на повідомлені відповідачем обставини його знищення у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями".

Тож аналізуючи встановлені обставини в межах тих доказів, які надані сторонами, суд з`ясував, що на виконанні у Березанському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не перебуває жодного виконавчого провадження, за яким ОСОБА_1 є боржником.

Звідси можна дійти єдиного логічного висновку про те, що виконавче провадження «№ 30415181, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника від 13.11.2012, було закінчено та після спливу трирічного строку, встановленого для його зберігання, знищено.

При цьому всупереч наведеним вище положенням ст. 38 Закону №606-XIV державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження (існування якої є логічним з огляду на з`ясовані вище обставини) не вжив заходів щодо зняття арешту, накладеного на майно позивача.

Частиною четвертою статті 59 чинного Закону №1404-VIII визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону №1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII).

Таким чином судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Положеннями ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати і заборона відчуження майна.

При цьому, як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше про відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на майно позивача, по-друге існування арешту на майно позивача при визнанні відповідачем факту відсутності перебування на виконанні у нього будь-яких виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 є боржником та відповідно відомостей про накладання відповідачем будь-яких обтяжень на майно позивача, порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження, в рамках якого його було застосовано, завершено.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності позивачу, накладеного в рамках виконавчого провадження №30415181 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-179.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, у разі задоволення позову суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 260-262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Центральна, 41, смт. Березанка, Березанський район, Миколаївська область,57400, 34992127) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не вчинення дій щодо зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №30415181 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-179.

3. Зобов`язати Березанський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Центральна, 41, смт. Березанка, Березанський район, Миколаївська область,57400, 34992127) вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, НОМЕР_1 ) , накладеного в рамках виконавчого провадження №30415181 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-179.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Березанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Центральна, 41, смт. Березанка, Березанський район, Миколаївська область,57400, 34992127) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 287 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник