Справа № 160/16746/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Топрак Агро» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -
16 вересня 2021 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 14.09.2021 року) до товариства з обмеженою відповідальністю «Топрак Агро» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що безпідставне коригування відповідачем визначеної позивачем митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є порушенням права позивача на визначення митної вартості товарів. Окрім цього, відповідно до митного законодавства митна вартість товарів прямо впливає на розмір митних платежів, а тому, прийняття відповідачем необґрунтованих рішень про коригування митної вартості товарів призвело до збільшення відповідних платежів, внаслідок чого було порушено право позивача володіти та розпоряджатися своїми грошовими коштами.
25.10.2021 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Дніпровської митниці надійшов відзив на позовну заяву, у якому митний орган заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає зокрема, що відповідно до частини 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за вищезазначеними електронними митними деклараціями зґенеровано наступні форми контролю:
105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів;
106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
По товарах можливе заниження митної вартості товарів: здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митний органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ. Статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Так, декларантом заявлено умови поставки СРТ (Carriage Paid То - Фрахт / перевезення оплачені до) - міжнародний торговий термін Інкотермс, який застосовується по відношенню до всіх видів транспорту, включаючи змішані перевезення. Продавець несе витрати з перевезення до пункту призначення, в тому числі фрахту. Покупець оплачує страхування вантажу. Ризики переходять в момент доставки вантажу першому перевізникові. Відповідно до Специфікації № 1 від 18.05.2021 до контракту від 18.05.2021 № 18052021, комерційні умови поставки оцінюваної партії товарів - СРТ Дніпро. У інвойсі від 28.05.2021 № ALF2110 заявлені комерційні умови поставки оцінюваної партії товару - CPT Pyatikhatki. Різні відомості стосовно пункту призначення свідчать про те, що були понесені інші витрати по транспортуванню ніж ті, що заявлені до митного оформлення. Відповідно до відомостей електронного інвойсу ЕМД, декларантом заявлено виробника товару - ТОВ "ЗерА", Росія. Але, специфікація № 1 від 18.05.2021 та інвойс від 28.05.2021 № ALF2110 не містять зазначені відомості. Отже, при заповненні електронного інвойсу декларант вніс відомості про те, що виробником товару є ТОВ «ЗерА», однак з поданих ним документів до митного оформлення, в тому числі і інвойсу, такі відомості відсутні. Додатковою підставою сумніву достовірності таких заявлених даних є те, що відправником товару виступає ЗАТ «Арготранса» Литва.
Наданий до митного контролю інвойс від 28.05.2021 № ALF2110 не містить посилання на специфікацію від № 1 від 18.05.2021.
Відповідно до п.2.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2021 № 18052021 характеристики товару зазначаються у специфікації, що є невід`ємною частиною Контракту.
Відповідно до п.3.9 зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2021 № 18052021 передбачено надання сертифікатів якості та посвідчення якості товару, які декларантом до митного оформлення не надано.
Надана 31.05.2021 декларантом декларація країни відправлення містять відомості щодо ціни товару та загальної суми відмінні від відомостей угоди та інвойса.
В експортній декларації вказана сума 253512,00 евро, а в інвойсі №ALF2110 від 28.05.2021 вказана сума 211260,00 євро.
В позовній заяві вказано, що від компанії-постачальника 17.06.2021 було направлено лист з зазначенням: «Уважаемые партнеры! Сообщаем Вам, что стоимость товара, указанная в нашей декларации от 31.05.2021, ошибочна. Действительная стоимость поставляемого Вам товара в количестве 528,15 тонн, составляет 211260,00 евро, согласно инвойса от 28.05.2021 №ALF2110».
Відповідач зауважив на тому, що лист від Продавця не вважається об`єктивною підставою спростування відомостей зазначених в експортній декларації, оскільки копія митної декларації країни відправлення є документом виданим компетентними органами іноземної країни. Документального підтвердження оплати витрат по транспортуванню згідно вказаного розміру суми, до митного оформлення не надано. Тобто, банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортно- експедиційних послуг декларантом не надано. Відповідно до п.3.2. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №2105-21 від 21.05.2021, то оплата здійснюється на розрахунковий рахунок «Експедитора» - 70% передоплата та 30% вартості протягом 3 банківських днів з дати підписання акту прийому-передачі. Отже, платіжні доручення на момент митного оформлення були в наявності у Позивача, однак не подавались до митного оформлення на підтвердження складових митної вартості товару. Також, до митного оформлення не надано документального підтвердження сплати коштів за товар відповідно до заявленої вартості товару.
18.06.2021 декларантом надано лист № б/н про неможливість надати додаткові документи у підтвердження митної вартості в термін, передбачений ст.53 МКУ. Твердження Позивача є некоректним. Також, зауважимо, що в разі незгоди декларанта з обраним методом визначення митної вартості товару, то декларант має право надати наявну в нього інформацію для обрання іншого методу.
Позивач зазначає, що митним органом було скориговано митну вартість через наявну інформацію попередніх митних оформлень із зазначенням більшої митної вартості. Митниця звернула увагу на те, що зробивши такі висновки позивач не дослідив графу 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів, яка не зазначає таку підставу коригування митної вартості в даних випадках. Під час митного оформлення до повноважень посадової особи митного органу входить також перевірка цінової інформації в ЦБД. Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Посадові особи митниці, які здійснюють митний контроль та митне оформлення, у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, в обов`язковому порядку переглядають сформований за допомогою інформаційних технологій Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР (п.4 розділу IV Порядку 684) з метою визначення митних формальностей, виконання яких належить до їх компетенції.
Єдиним джерелом, що містить інформацію про раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товарів, які вже перевірені і підтверджені документально, є база даних ЄАІС ДФС України.
Крім того, вищевказаний висновок свідчить про те, що залишено поза увагою обставини, які підтверджують, що відповідач діяв у порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством щодо обрання методу визначення митної вартості, а саме гр. 33 оскаржуваного рішення містить роз`яснення причин неможливості застосування попередніх другорядних методів визначення митної вартості. Так, у зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів підповідачем було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
Позивачем було подано в загальній кількості 4 ЕМД, першою була подана ЕМД №UA110020/2021/005517 від 16.06.2021. За цією ЕМД було відмовлено в митному оформленні і прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA110020/2021/600033/1 від 18.06.2021, декларантом подано ЕМД № UA 110020/2021/005622 та № UA110020/2021/005635 за якою здійснено митне оформлення товару відповідно до рішення про коригування митної вартості. Митне оформлення здійснено без застосування права передбаченого ч.7 ст.55 МКУ, тобто без сплати фінансової гарантії та права надання додаткових документів протягом 80 днів.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.55 МКУ передбачено: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті. Також п.7 і п. 8 ч. 3 ст.52 МКУ зазначають, що декларант має право: вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана; вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також підстав для здійснення такого коригування. Отже, позивач погодився з вартістю скоригованою митним органом, оскільки здійснив митне оформлення без сплати коштів як фінансової гарантії. Додатковим підтвердженням є те, що Позивачем здійснено послідуюче митне оформлення цього товару 23.06.2021 та 24.06.2021 за наступними ЕМД за ціною, яку визначив митний орган.
Прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є індивідуальними актами, які лише у сукупності позбавляють права позивача оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною Відповідачем митною вартістю товару. Отже, скасування зазначених актів відповідача є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити товар за заявленою ним митною вартістю товару, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою. При цьому, враховуючи те, що позивач в подальшому на підставі рішення про коригування митної вартості товарів оформив товар за іншою МД, то скасування картки відмови не відновлює та не породжує жодного права та/або обов`язку позивача оформити товар за первинно поданою (відмовленою) МД, оскільки митне оформлення цього товару вже відбулось і він випущений у вільний обіг за іншою (оформленою) МД.
Товар було скориговано за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів (ст. 60 МКУ).
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та 17.09.2021 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою суду від 21.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 20.10.2021 року у задоволенні заяви представника Дніпровської митниці Держмитслужби Кононової О.С. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18 травня 2021 року, між ТОВ «ТОПРАК АГРО» (Покупець) та компанією ALFAGRA LTD (Продавець) укладено контракт за№ 18052021 (далі - Контракт).
Згідно умов п.п.1.1 п.1 Контракту, Продавець зобов`язується продати та поставити, а По купець зобов`язується прийняти та оплатити товар: Гречиха, необрушена, насипом, російського походження, у відповідності з умовами даного Контракту. Товар поставляється партіями. Най менування та інші характеристики товару визначаються у специфікаціях до даного Контракту, які являються його невід`ємними частинами, на кожну партію товару окрумо. Толеранс +/- 5% за вибором Продавця. Упаковка: насипом в вагони-зерновози (п. п. 1.2, 1.3 п.1 Контракту).
Якісні характеристики кожної партії товару визначаються окремо у відповідній специ фікації на таку партію. Товар повинен відповідати медико-біологічним вимогам, фітосанітарним нормам якості та супроводжуватись сертифікатами встановленого зразка (п.п. 2.1, 2.2. п.2 Контракту).
Згідно п.п. 3.9. п. 3 Контракту, товар супроводжується наступними документами: рахунок- фактура, залізнична накладна, вантажна митна декларація, посвідчення якості товара, сертифікат якості, фітосанітарний сертифікат.
Валюта контракту і валюта платежу - ЄВРО. Ціна встановлюється у Специфікаціях до даного Контракту, які являються його невід`ємною частиною. Оплата кожної відвантаженої пар тії товару здійснюється на умовах, вказаних у Специфікації (п.п. 4.1,4.2, 4.3 п.4 Контракту).
На виконання та у відповідності до умов Контакту та Специфікації №1, 16.06.2021р., на підставі супровідних документів, ТОВ «ТОПРАК АГРО» (далі - Позивач) отримало від компанії ALFAGRA LTD товар передбачений Контрактом, згідно накладних ЦІМ (СІМ consignment note (rail), вантажних митних декларацій та рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice), а саме:
Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним Контрактом, Пози вачем через представника ТОВ «ДНІПРО ЛОГІСТІК СЕРВІС» Шевченко В.О. до митного поста "Камянське" Дніпровської митниці Держмитслужби, 16.06.2021р. було заявлено митну деклара цію за №UA110020/2021/005517 для декларування товару (Гречиха) в кількості 160,10 тон, від повідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту та склала - 2 088 767,06 грн. = 64 040,00 EUR за курсом валюти 32,6166 (всього три вагони: №95040184 - загальна кількість 53,70 тон, вартістю 21 4800,00 євро - 696 862,75 грн., декларація № UA110020/2021/005635; №95700688 / №95050027 - загальна кількість 106,40 тон, вартістю 42 560,00 євро = 1 380 748,54 грн., декларація № UA110020/2021/0056222) із наданням відповідних документів передбачених ст. 53 МК України, а саме:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки товару №18052021 від 18.05.2021р., специфікація №1від 18.05.2021р., рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №ALF2110 від 28.05.2021р., накладні ЦІМ (СІМ consignment note (rail) №0631244, 0631249, 0631260 від 31.05.2021р., фітосанітарні сертифікати (Phytosanitary certificate) EB/LT/175284, EB/LT/175286, EB/LT/175292 від 29.05.2021р., сертифікат про походження товару (Certificate of origin) А 4444224 від 01.06.2021р., сертифікат країни-експортера, що засвідчує якість товару (Certificate of quality) №033/21 ALF від 07.06.2021p., митна декларація країни відправлення 21LTKC0100EK1442E7 від 31.05.2021р., інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін ших державних органів; договір №08/2021 від 25.05.2021р. про надання послуг з декларування та митного оформлення вантажів та товарів, додаток №1 від 25.05.2021р. до договору №08/2021 рід 25.05.2021р. з вартості послуг по декларуванню та митному оформленню вантажів та товарів, акт надання послуг №1242 від 18.06.2021р., акт надання послуг №1243 від 18.06.2021р., акт надання послуг №1279 від 25.06.2021р., акт надання послуг №1257 від 23.06.2021р.; договір №2105-21 від 21.05.2021р. на транспортно-експедиційне обслуговування, додаткова угода №1 від 21.05.2021р. до договору №2105-21 від 21.05.2021р. на транспортно-експедиційне обслуговування, акт нада-1 них послуг №335 від 22.06.2021р., додаток №1 до акту № 335 від 22.06.2021р., акт наданих пос луг №341 від 24.06.2021р., додаток №1 до акту №341 від 24.06.2021р., акт наданих послуг №355 від 30.06.2021р., додаток №1 до акту №355 від 30.06.2021р.
Митна вартість товару, заявлена декларантом позивача, за основним методом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, а подані позивачем документи містять всі дані, що підтвер джують числові значення складових заявленої митної вартості отриманого товару.
Відповідач визначив митну вартість товару на підставі другорядного методу 26, згідно ст. 60 МКУ.
В подальшому, при прийнятті отриманого позивачем товару до митного оформлення, згі дно залізничних накладних: №№ 631254, 631255, 631256, 630853, 631261, 631258, 631259. Від повідач відмовляв у його митному оформленні використовуючи та зазначаючи при цьому митну декларацію №UA110020/2021/005517 від 16.06.2021р., по якій вже було відмовлено у митному оформленні товару в кількості 160,10 т.
Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товару, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою мит ною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Так, відповідно до рішення відповідача про коригування митної вартості товару № UA110020/2021/600033/1 від 18.06.2021р., у визнанні заявленої декларантом митної вартості бу ло відмовлено, але у розділі 33, де повинні бути описані обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вар тості, нічого не зазначено.
- відповідно до відомостей електронного інвойсу ЕМД, декларантом заявлено виробника ка товару - ТОВ «ЗерА», Росія. Але Специфікація №1 від 18.05.2021 та інвойс від 28.05.2021 №ALF2110 не містять зазначені відомості.
Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки і Специфікація №1 від 18.05.2021, і ін войс №ALF2110 від 28.05.2021 містять інформацію про країну походження товару. Крім того, відповідачем не вказано жодного обґрунтування, на підставі якого, зазначене митним органом, можна було б вважати порушенням та яким чином така обставина впливає на числові значення складових митної вартості грачихи.
- відповідно до Специфікації№1 від 18.05.2021 до контракту від 18.05.2021 №18052021, комерційні умови поставки оцінюваної партії товарів - СРТ Дніпро. У інвойсі від 28.05.2021 №ALF2110 заявлені комерційні умови поставки оцінюваної партії товару - CPT Pyatikhatki.
Згідно умовам Контракту №18052021 від 18.05.2021р. та Специфікації №1 від 18.05.2021р., Продукція поставляється залізничним транспортом на умовах СРТ (у відповідності з Inkoterms 2010), Дніпро, Україна. Пункт переходу - згідно плану формування залізничних, шляхів.
Згідно п.14.1 «Правил технічної експлуатації залізниць України», затверджених Наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.96, рух поїздів здійснюється із розмежуванням їх роздільними пунктами. Роздільними пунктами є зокрема, станції, роз`їзди, обгінні пункти та колійні пости.
CPT ст. П`ятихатки- це вузлова дільнична залізнична станція 1-го класу Дніпровської ди рекції Придніпровської залізниці.
Дільнична станція - роздільний пункт, призначений для обробки транзитних вантажних і пасажирських поїздів, виконання маневрових операцій з розформування-формування збірних і дільничних поїздів, обслуговування під`їзних колій.
Вантажна станція або товарна станція - роздільний пункт мережі залізниць, що виконує вантажні та комерційні операції з вантажами й вантажними вагонами, пов`язаний з прийомом до перевезення, зважуванням, зберіганням, завантаженням, вивантаженням, сортуванням і видаван ням вантажів, переробкою контейнерів, оформленням перевізних документів, формуванням передавальних вантажних поїздів й відправницьких маршрутів, виконанням маневрової роботи з подавання вагонів на вантажні фронти та їхнім прибиранням, а також з іншими технічними опе раціями.
Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи план формування залізничних шляхів, Сторони зовнішньоекономічного контракту, вказавши умови поставки «CPT cт. П`ятихатки», конкретизували вантажну станцію на яку прибуває потяг та де будуть здійснюватись інші техні чні операції, пов`язані з прийманням вантажу.
3) відповідно до п.2.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2021 №18052021 якісні характеристики, ціна, кількість, країна походження конкретної партії Товару зазначається у специфікації, що є невід ємною частиною Контракту. Наданий до митного оформлення інвойс від 28.05.2021 №ALF2110 не містить посилання на специфікацію №1 від 18.05.2021р.
Однак, на думку суду, вказане митним органом, є безпідставним з огляду наступне.
Так, відповідачем перекручено умови п.2.1 Контракту №18052021 від 18.05.2021, в дійсності згідно вказаного пункту: «Якісні характеристики кожної партії Товару визначається окремо у відповідній специфікації на таку партію, яка являється невід`ємною частиною даного контракту».
Умови пункту 3 Специфікації №1 від 18.05.2021, яким визначено якісні характеристики товару, відповідають умовам пункту 2.1 Контракту.
Крім того, відповідачем жодним чином не обґрунтовано: чому наданий до митного офор млення інвойс від 28.05.2021 №ALF2110 повинен містити посилання на специфікацію №1 від 18.05.2021р., з яких підстав дана обставина є порушенням, і як це впливає складові митної варто сті товару.
4) відповідно до п.3.9 зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2021 №18052021 пе редбачено надання сертифікатів якості та посвідчення якості товару, які декларантом до ми тного оформлення не надано. Надана 31.05.2021 декларантом декларація країни відправлення містить відомості щодо ціни товару та загальної суми відмінні від відомостей угоди та інвойсу.
Зазначене також не відповідає дійсності, оскільки до митного оформлення надавались: сертифікат країни-експортера, яким засвідчено якість насіння, сертифікат про походження това ру, фітосанітарні сертифікати та акти карантинного фітосанітарного контролю, що зафіксовано Карткою відмови в прийнятті митної декларації.
Щодо відомостей декларації країни відправлення, відповідач не врахував наданий лист компанії-постачальника ALFAGRA LTD від 17.06.2021, яким повідомлено позивача про наступ не: «Уважаемые партнеры! Сообщаем Вам, что стоимость товара, указанная в нашей декларации от 31.05.2021р., ошибочна. Действительная стоимость, поставляемого Вам товара (гречиха) в ко личестве 528,15 тонн., составляет EUR 211260,00, согласно инвойса от 28.05.2021 №ALF2110».
Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України митна декларація країни від правлення не вілноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування за явленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у мит- ний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контро лю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо мит ним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити; обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо число вих значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вар тості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) , право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що деклару ються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про ко ригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішен ням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодек су або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці пов новаження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових до кументів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку на- явності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення ми тної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можли вість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти на ступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані доку менти є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. в справі №809/1884/16.
Коригування митної вартості товару на підставі інформації наявної в базі даних про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позива чем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригуван ня митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови дого вору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те. що у попередні періоди аналогічні/подібні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жод ним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість зале жить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що у митного органу на час прий няття рішення про коригування митної вартості та картки відмови не було жодних підстав для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість то вару в частині визначення митної вартості товару.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а та кож обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме докуме нти необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Крім того, на думку суду, графа 33 оскаржуваного рішення взагалі не містить ніякої інформації.
Відповідач зазначив тільки (в картці відмови), що подані документи не містять всіх да них, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларантом не надано до кументальне обґрунтування формування митної вартості з урахуванням її числових значень.
Проте, надані позивачем документи свідчать про зворотне, не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Таким чином, суд вважає, що для оформлення товару за методом №1 надано усі пе редбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а Відповідачем безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару.
При цьому, відомості отримані з митної декларації, раніше визнаних митним органом, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньо економічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значен ня, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої де кларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.
Отже, відповідач не спростував дійсності поданих до митного оформ лення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оціню ваного товару, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.
Тому, суд вважає, що відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості. Відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої Позивачем митної вартості товарів не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в вантажній митній декларації.
Отже, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару (у тому числі й додатково), суд прийшов до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих ТОВ «Топрак Агро» з МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.
Аналогічна правова позиція узгоджується у постанові Верховного суду України від 25.06.2020 року (справа № 826/4833/20).
Окрім цього, під час розгляду справи відповідач не довів, що певні недоліки, які на його думку якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.
До того ж, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі №420/2315/19.
Згідно із положеннями ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
За приписами ч.1 ст.6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; захист національного товаровиробника; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
Положеннями ст.ст.179, 189, 190 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення; суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни; ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін; вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Згідно з ч.1 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 10 780 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Топрак Агро» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за №UA110020/2021/600033/1 від 18.06.2021р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник