Справа № 380/7887/21
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

справа №380/7887/21

провадження № П/380/7999/21

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Суліковська У.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до голови Годовицько-Басівської сільської ради Хмиза Василя Тадейовича, Сокільницької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до голови Годовицько-Басівської сільської ради Хмиза Василя Тадейовича (місцезнаходження: 81117, Львівська область, Львівський район, с.Годовиця, вул. Шевченка, 2) (відповідач 1), Сокільницької сілької ради (місцезнаходження: 81130, Львівська область, с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, 1, ) (відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Годовицько-Басівської сільської ради №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №1.380.2019.002295 від 27.11.2019»;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Годовицько-Басівської сільської ради, щодо прийняття рішення №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №1.380.2019.002295 від 27.11.2019», яким зобов`язано Годовицько-Басівську сільську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням оцінки суду в даній справі;

- визнати протиправними дії та бездіяльність сільського голови Годовицько-Басівської сільської ради Хмиза Василя Тадейовича, щодо прийняття рішення №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №1.380.2019.002295 від 27.11.2019», яким зобов`язано Годовицько-Басівську сільську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням оцінки суду в даній справі;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Годовицько-Басівської сільської ради, щодо прийняття рішення №2939 від 13.03.2020 р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- визнати протиправними дії та бездіяльність сільського голови Годовицько-Басівської сільської ради Хмиза Василя Тадейовича, щодо прийняття рішення №2939 від 13.03.2020 р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- зобов`язати Сокільницьку сільську раду на найближчій сесії надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,2500 га, яка розташована на території Сокільницької сільської ради.

- постановити окрему ухвалу, щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за підробку рішення №2939 від 13.03.2020 Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з метою уникнення виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві вказав, що на сесії Годовицько-Басівської сільської ради (правонаступником якої є Сокільницька сільська рада), яка відбулася 13.03.2020 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку на території Годовицько-Басівської сільської ради. Вказана відмова оформлена у формі рішення №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019». Проте, під час розгляду його заяви на сесії ради депутати та сільський голова утримуються від голосування. ОСОБА_1 вказує, що чинним законодавством не передбачено такі підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, як утримання від голосування усім присутнім на сесії депутатам, в тому числі і сільському голові. Оскільки відповідачі повторно утримались від голосування та жодної участі в розгляді заяви ОСОБА_1 не приймали, позивач вважає такі дії протиправними, а тому звернувся до суду за судовим захистом.

Ухвалою судді від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від Сокільницької сільської ради 14.07.2021 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю з підстав того, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням органу місцевого самоврядування. Крім того звертає увагу, що заявлені позовні вимоги у даній справі вже розглядалися Львівським окружним адміністративним судом у справах № 380/7527/21 та № 1.380.2019.002295 за позовом ОСОБА_1 до Годовицько-Басівської сільської ради та голови Годовицько-Басівської сільської ради Хмиз Василя. Просить суд відмовити в позові.

Позивач 09.08.2021 подав відповідь на відзив (вх. 57913).

Ухвалою від 10.08.2021 суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 22.09.2021 витребувано для долучення до матеріалів справи від Сокільницької сільської ради протокол пленарного засідання сесії Годовицько-Басівської сільської ради від 13.03.2020.

На виконання ухвали суду від 22.09.2021 від Виконавчого комітету Сокільницької сільської ради надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою суду від 24.11.2021 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідачів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачі участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового засідання. Від Сокільницької сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач 28.01.2008 звернувся до Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявою про виділення йому, як інваліду 2 групи дитинства, земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на території Годовицько-Басівської сільської ради.

28.09.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, відповідно до якої просив розглянути заяву від 28.01.2008, оскільки така розглянута не була.

Згідно з рішенням від 04.10.2018 № 1998 Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Годовиця за заявою ОСОБА_1 не прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи про відмову у наданні такого дозволу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.002295 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано рішення Годовицько-Басівської сільської ради № 1998 від 04.10.2018 Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Годовиця. Визнано дії та бездіяльність Годовицько-Басівської сільської ради щодо прийняття рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку протиправними. Зобов`язано Годовицько-Басівську сільську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням оцінки суду в даній справі.

На позачерговій 102-ій сесії 7-го демократичного скликання Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 13.03.2020 розглянуто питання про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 та поставлено на голосування заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до протоколу засідання сесії №122 від 13.03.2020 за результатами голосування депутатів: «за» проголосувало - 0, «проти» - 0, «утрималося» - 11, «не голосували» - 0. Вирішили: «Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку на території Годовицько-Басівської сільської ради».

Такі ж результати голосування депутатів відображено також в п.1 рішення №2939 від 13.03.2020 Головицько-Басівської сільської ради.

Водночас, в п.2 цього рішення зазначено, що виходячи з того, що загальний склад ради складає 14 депутатів, рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Годовицько-Басівської сільської ради не прийнято.

Рішення Годовицько-Басівської сільської ради №2939 від 13.03.2020 скеровано на адресу Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби 17.03.2020, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції сільської ради. На адресу позивача вказане рішення в березні 2020 року не направлялось.

Позивач вважаючи рішення відповідача протиправним, звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №718-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Львівської області згідно з додатком. Територія Годовицько-Басівської сільської ради увійшла до складу Сокільницької сільської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частина 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Такий порядок визначений статтею 118 Земельного кодексу України, згідно з якою відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд встановив, що ОСОБА_1 28.01.2008 звернувся до Годовицько-Басівської сільської ради з заявою, в які просив виділити йому земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку на території Годовицько-Басівської сільської ради. 20.09.2018 позивач звернувся до Годовицько-Басівської сільської ради з заявою про розгляд його звернення від 28.01.2008, оскільки таке звернення сільською радою тривалий час не розглядалось.

Рішенням Годовицько-Басівської сільської ради № 1998 від 04.10.2018 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 1.380.2019.002295 визнано протиправним та скасовано рішення №1998 від 04.10.2018 та зобов`язано Годовицько-Басівську сільську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням оцінки суду в даній справі.

Годовицько-Басівською сільською радою 13.03.2020 розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак рішення по суті не прийнято, оскільки всі депутати утримались від голосування. Водночас, з протоколу засідання сесії сільської ради випливає, що депутатами фактично відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за результатами обговорення його звернення. Такий висновок відображений у графі «вирішили» протоколу засідання сесії по питанню позивача.

В подальшому, з аналогічних мотивів позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою рішенням Годовицько-Басівської сільської ради №3348 від 07.10.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Частиною 2 ст.3 вказаного Закону передбачено, що депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 цього Закону депутат місцевої ради зобов`язаний брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень.

Згідно з ст.20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Депутат місцевої ради зобов`язаний бути присутнім на пленарних засіданнях ради, засіданнях постійної комісії та інших органів ради, до складу яких він входить. У разі неможливості бути присутнім на засіданні депутат місцевої ради повідомляє про це особу, яка очолює відповідний орган.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що питання регулювання земельних відносин розглядається та вирішується виключно на пленарних засіданнях відповідної ради. Орган місцевого самоврядування не може ухилятись від прийняття рішення за заявами громадян про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, депутати місцевої ради зобов`язані висловлювати свою позицію щодо питань порядку денного засідання сесії ради шляхом участі в їх обговоренні та голосуванні. Утримання від голосування «за» чи «проти» по питаннях, віднесених до виключної компетенції сесії місцевої ради, суперечить основним завданням та обов`язкам депутата місцевої ради, а також нормам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні та ст.19 Конституції України.

Суд зазначає, що будь яка особа, звернувшись до органу місцевого самоврядування з заявою про врегулювання земельних відносин, має обґрунтовані нормами закону сподівання, що її питання буде своєчасно вирішене у встановлений законодавством спосіб. В контексті спірних правовідносин у цій справі позивач розраховував, що йому буде надано органом місцевого самоврядування дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку або, за наявності на це законних підстав, йому буде надано мотивовану відмову у наданні такого дозволу.

Тобто, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою або, як у даному випадку, ухиляючись від прийняття рішення по суті заяви позивача, відповідач повинен обґрунтувати своє рішення чи дії всіма можливими підставами, які визначені в законодавстві. Годовицько-Басівська сільська рада не наділена повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву позивача або ж ні.

Суд враховує, що Годовицько-Басівська сільська рада, правонаступником якої є Сокільницька сільська рада, неодноразово розглядала заяву позивача про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (рішення сільської ради № 1998 від 04.2018, № 2939 від 13.03.2020, №3348 від 07.10.2020) та кожного разу депутати утримувались від голосування по суті вказаної заяви.

З огляду на фактичні обставини у цій справі суд вважає такі рішення та дії органу місцевого самоврядування як фактичну відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому, така відмова не обґрунтована жодними нормами законодавства, а тому суперечить ст..19 Конституції України та нормам Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ст..2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню № 2939 від 13.03.2020 на предмет відповідності його вказаним критеріям суд зазначає, що воно прийняте не на підставі та поза межами повноважень, що визначені Конституцією та законами України, таке рішення є необґрунтованим та прийняте поза межами строку, визначеного законодавством, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідачів щодо прийняття рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою то суд вважає, що в задоволенні таких необхідно відмовити, оскільки ці вимоги по суті охоплюються позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення №2939 від 13.03.2020. Задоволення судом цієї позовної вимоги належним чином відновлює порушені права позивача та вирішує спір в цій частині.

Поряд з цим суд зазначає, що в даному випадку ефективним способом правового захисту є не тільки визнати протиправним та скасувати рішення Годовицько-Басівської сільської ради №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №1.380.2019.002295 від 27.11.2019», а й зобов`язати Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області надати позивачу дозвіл на розроблення документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,2500 га, яка розташована на території Сокільницької сільської ради.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд встановив, що з приводу спірних правовідносин вже наявне рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 по справі №1.380.2019.002295, яке набрало законної сили, та яким зобов`язано Годовицько-Басівську сільську раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням оцінки суду в даній справі.

Однак, відповідач фактично відмовив позивачу у задоволенні заяви рішенням №2939 від 13.03.2020.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.5 КАС України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд у вказаних правовідносинах має застосувати такий захід правового впливу, який беззаперечно забезпечить належний захист порушених прав позивача.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем мали бути враховані висновки суду, викладені у рішенні від 27.11.2019 по справі №1.380.2019.002295, яким надано оцінку діям та бездіяльності відповідача при попередній відмові позивачу у наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою. Визначаючи протиправною бездіяльність відповідача при попередньому розгляді заяви позивача, обов`язком суб`єкта владних повноважень є застосування вказаних висновків при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 і недопущення прийняття рішення з тих же мотивів, які суд визнав необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Крім того, суд зазначає, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень і важливим аспектом права на справедливий суд. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату, наскільки це дозволяють надані судді матеріали, у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законодавством. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

В даному випадку не є втручанням суду у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки позивач звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, проте відповідач протиправно надав позивачу формальну відмову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №825/602/17, від 22.12.2018 р. у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 р. у справі №802/721/18-а та від 05.03.2019 р. у справі №2040/6320/18, де зазначено що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. theUnitedKingdom), пп.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003року, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Отже, з огляду на вказані вище норми законодавства та фактичні обставини справи суд вважає, що відсутні підстави для повторного зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 .

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Сокільницьку сільську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,2500 га, яка розташована на території Сокільницької сільської ради.

Саме такий спосіб захисту порушеного права, на переконання суду, слугуватиме належним механізмом недопущення повторного порушення права позивача, а спір між сторонами буде вирішено остаточно.

При цьому, суд враховує, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише першим етапом набуття ділянки у власність та надає право позивачу замовити відповідну технічну документацію на ділянку в конкретному розмірі та місці, з визначенням координат на місцевості. Така документація в подальшому підлягає погодженню уповноваженими органами, на предмет відповідності її вимогам до законодавства.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач не навів належних обставин правомірності свого рішення та дій, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

За результатами розгляду цієї справи суд не встановив обставин та підстав для прийняття окремої ухвали щодо притягнення до кримінальної відповідальності відповідача ОСОБА_2 за підробку рішення №2939 від 13.03.2020 Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 5000 грн то така задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не подано жодних доказів на обґрунтування наявних у нього витрат в такому розмірі.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Годовицько-Басівської сільської ради №2939 від 13.03.2020 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №1.380.2019.002295 від 27.11.2019».

Зобов`язати Сокільницьку сільську раду Пустомитівського району Львівської області (місцезнаходження: 81130, Львівська область, с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, 1, ) прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,2500 га, яка розташована на території Сокільницької сільської ради.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 06.12.2021

Суддя Р.І. Кузан