Справа № 420/17061/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.12.1983 року по 18.03.1986 року (2 роки, 2 місяці та 18 днів) на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси; роботи з 21.08.1986 року по 10.04.1995 року (8 років, 7 місяців, 20 днів) на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси (ВАТ «Золота осінь»); перебування з 01.01.2004 року по 11.08.2004 року (7 місяців 11 днів) у декретній відпустці по догляду за дитиною та роботи з 01.10.2013 року по 01.01.2014 року (3 місяці) на посаді прибиральниці на Приватному виробничому підприємстві «Танго»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.12.1983 року по 18.03.1986 року (2 роки, 2 місяці та 18 днів) на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси: роботи з 21.08.1986 року по 10.04.1995 року (8 років, 7 місяців, 20 днів) на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси (ВАТ «Золота осінь»); перебування з 01.01.2004 року по 11.08.2004 року (7 місяців 11 днів) у декретній відпустці по догляду за дитиною та роботи з 01.10.2013 року по 01.01.2014 року (3 місяці) на посаді прибиральниці на Приватному виробничому підприємстві «Танго»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.08.2020 року, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до ГУ Пенсійного фонду в Одеській області з заявою про призначення пенсії. Рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та повідомлено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи з січня 1986 року в ВАТ «Золота осінь», оскільки відсутня довідка про роботу із зазначенням підстав видачі, відсутня довідка про заробітну плату; роботи з 01.10.2013 року по 01.01.2014 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків; догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2004 року по 10.08.2004 року, оскільки відсутня довідка з Управління соціального захисту населення про період отримання допомоги по догляду за дитиною до 3-х років.

Позивач вважає, що дане Рішення є безпідставним, необґрунтованим та прийнятим без урахування всіх обставин, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом:

23.10.2021 року за вх. № ЕП/29022/21 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивач 17.06.2021 року звернулась до Головного управління із заявою у довільній формі про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням розглянуто заяву Позивача у порядку Закону України Про звернення громадян та надано обґрунтовану відповідь яка викладена у листі від 07.07.2021 року № 11007-11483АТ-02/8-1500/21. До страхового стажу не зарахований період роботи з 21.12.1983 по 18.03.1986 (2 роки, 2 місяці та 18 днів) на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси (ВАТ Золота осінь), оскільки позивачем не надана довідка про роботу із зазначенням підстав видачі, відсутня довідка про заробітну плату. Щодо зарахування до стажу роботи Позивача перебування з 01.01.2004 по 11.08.2004 (7 місяців 11 днів) у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст.24 Закону № 1058, який набрав чинності з 01.01.2004 до страхового стажу зараховується період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Зарахування стажу до 01.01.2004 провадиться за даними трудової книжки та на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та зараховується пропорційно до сплати страхових внесків. Відповідно до ст.11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-х річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти річного віку. Починаючи з 01.01.2004 час догляду за дитиною, в даному випадку до досягнення нею 3-х річного віку, зараховується до страхового стажу у разі отримання відповідної допомоги (за даними що містяться в системі персоніфікованого обліку). Тому необхідною умовою для врахування даного періоду, повинна бути надана довідка з Управління соціального захисту населення про період отримання допомоги по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідно до ст.24 Закону № 1058, який набрав чинності з 01.01.2004 до страхового стажу зараховується період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Зарахування стажу до 01.01.2004 провадиться за даними трудової книжки та на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та зараховується пропорційно до сплати страхових внесків. До страхового стажу не зарахований також період роботи з 01.10.2013 по 01.01.2014, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків. Враховуючи вищевикладене, відсутні законні підстави для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою суду від 06.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою № 4809 від 04.08.2020 року про призначення пенсії за віком, згідно з Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення № 13 від 12.08.2020 року про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії від 30.10.2020 року №7442.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення № 13 від 06.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

17.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 07.07.2021 року №11007-11483/Ч-02/8-1500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що її страховий стаж становить 24 роки 7 місяців. До страхового стажу не зараховані періоди роботи:

- в ВАТ «Золота осінь», оскільки відсутня довідка про період роботи;

- з 01.10.2013 по 01.01.2014 роки, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків;

- догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004 по 10.08.2004 року, оскільки відсутня довідка з Управління соціального захисту населення за період отримання допомоги по догляду за дитиною до 3-х років.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , працювала:

- з 23.08.1978 року по 28.11.1983 року на посаді бібліотекара в Одеському технологічному інституті харчової промисловості;

- з 21.12.1983 року по 10.04.1995 року на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси;

- з 03.05.1999 року по 05.12.2000 року на посаді прибиральниці, вихователя, завгоспа школи І ступеню - дошкільному закладі № 88;

- з 17.11.2005 року по 02.03.2010 року на посаді стрілка на Одеському заводі радіально-свердлильних верстатів;

- з 01.03.2010 року по 01.01.2014 року на посаді прибиральниці на Приватному виробничому, підприємстві «Танго»;

- з 01.12.2015 року по теперішній час на посаді прибиральника в Одеському національному морському університеті.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (в редакції на час звернення позивача із заявою).

Відповідно до ст.1 Закону №1788-XII, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Статтею 12 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Частиною 4 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1 - 3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Висновки суду.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_1 наявні наступні записи, зокрема: запис №3 22.12.1983 рік прийнята на посаду лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси; запис №4 10.04.1995 рік - звільнена по ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем надані відповідачу усі необхідні документи, зокрема: трудова книжка з відповідними записами перебування позивача на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси; архівні довідки від 17.06.2020 року №1100-Ч-11.1-21, від 14.07.2020 року № 02/233, від 17.09.2020 року №2143-Ч-11.1-21; історична довідка; наказ №87 від 28.09.1994 року; копії бухгалтерського обліку за січень-квітень 1986 року.

Суд зазначає, що розбіжності чи невідповідності даних, які містяться у трудовій книжці про підтвердження наявного трудового стажу, могли бути перевірені органом, що призначає пенсію, оскільки такий орган має право вимагати від підприємств, установ та організацій надання підтверджуючих документів.

Однак, відповідачем не проводилась перевірка стажу роботи позивача щодо періоду роботи у ВАТ «Золота осінь», тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та належатьь до задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправні дії відповідача щодо неврахування періоду роботи позивача в ВАТ «Золота осінь».

Щодо неврахування періоду роботи позивача з 01.10.2013 року по 01.01.2014 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків, суд зазначає наступне.

Закон України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув чинності з 1 січня 2004 року. Саме з цієї дати обчислюється не трудовий, а страховий стаж, який підтверджується даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне визначення поняття страховий стаж міститься і в абз.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 21 Закону № 1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Так, абзацом другим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) (частина друга статті 21 Закону № 1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Тобто, обчислення страхового стажу провадиться на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містить помісячні відомості про сплату (або несплату) страхових внесків.

При цьому, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач з 01.03.2010 року по 01.01.2014 року працювала на посаді прибиральниці на Приватному виробничому підприємстві «Танго».

При цьому, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків за спірний період у ПВП «Танго» не може бути підставою для не зарахування цих періодів до страхового стажу під час призначення пенсії позивачу.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача перебування з 01.01.2004 року по 11.08.2004 року у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.181 КЗпП України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Згідно пункту ж частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637)

У пункті 11 Порядку №637 зазначено про те, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:

- свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

- документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Незалежно від того, чи жінка до виходу у відпустку по догляду за дитиною до 3 років працювала чи ні, їй цей трирічний період зараховується у страховий стаж, оскільки за неї мають сплачуватись внески до Пенсійного фонду управлінням соціального захисту.

Згідно копії свідоцтва про народження сина позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Так, до 01.01.2004 року до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: для догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Також до трудового стажу до 01.01.2004 року включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Починаючи з 01.01.2004 року, час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, зараховується до страхового стажу матері при умові, якщо особа доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та при умові отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, необхідною умовою для врахування даного періоду, повинна бути надана довідка з Управління соціального захисту населення про період отримання допомоги по догляду за дитиною до 3-х років.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, також позивачем не надано довідку з Управління соціального захисту населення про період отримання допомоги по догляду за дитиною до 3-х років.

З урахуванням встановленого, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною з 01.01.2004 року по 11.08.2004 року.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Суд зазначає, що призначення пенсії має здійснюватися з дати первинного звернення позивача з відповідною заявою, а саме з 04.08.2020 року.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.12.1983 року по 10.04.1995 року на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси та з 01.03.2010 року по 01.01.2014 року на посаді прибиральниці на Приватному виробничому, підприємстві «Танго».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.12.1983 року по 10.04.1995 року на посаді лаборанта Київського оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Одеси та з 01.03.2010 року по 01.01.2014 року на посаді прибиральниці на Приватному виробничому підприємстві «Танго».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.08.2020 року, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, 00 копійок.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.