Справа № 480/318/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.М. Кунець
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р. Справа № 480/318/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021, по справі № 480/318/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Сумській області від 26.08.2020 та від 15.12.2020 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 8 (вісім) років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.08.2020.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 задоволено частково позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладене у листах № 1800-0302-8/40693 від 26.08.2020 та № 1800-8302-8/63914 від 15.12.20 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з якою позивач звертався у серпні 2020 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, в якій просив скасувати судове рішення в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позов.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, позивач у 2020 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявами щодо призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач листами від 26.08.2020 № 1800-0302-8/40693 та від 15.12.2020 № 1800-8302-8/63914 повідомив ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відсутні первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де ним виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також зазначено, що архівна довідка від 25.01.2007 №3/35-46, видана центральним архівом Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, не є первинним документом. Крім того, відсутні документи, підтверджуючі правові підстави її видачі вказаним управлінням внутрішніх військ за військову частину НОМЕР_1 , у складі якої заявник виконував службово-бойові задачі по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Архівна довідка від 16.11.2020 № 342 видана військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України не містить відомостей про дні виїздів у зону відчуження.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправними відмов Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути заяви позивача з урахуванням висновків суду, оскільки зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з огляду на таке.

Так, рішенням суду першої інстанції в частині, яка не оскаржується сторонами, встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до 2-ї категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи, що підтверджується інформацією, яка зазначена у посвідченні серії НОМЕР_3 від 06.04.1993 (перереєстроване), виданим Сумською обласною державною адміністрацією.

При цьому, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи", а документи про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06.04.2020 у справі № 752/15346/17, від 09.01.2020 у справі № 363/3976/16-а.

Отже, оскільки у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, на підтвердження чого надано посвідчення серії НОМЕР_3 (категорія 2), суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У той же час, обираючи спосіб захисту порушеного права суд першої інстанції виходив з наявності у пенсійного органу дискреційних повноважень у питаннях призначення пенсії.

Отже, стосовно обраного способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 245 КАС України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Колегія суддів зазначає, що у правовідносинах щодо призначення пенсійних виплат органи пенсійного фонду не наділені дискреційними повноваженнями, оскільки зобов`язані прийняти одне з рішень (про призначення пенсії або про відмову у призначенні), яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.08.2020, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у наведеній вище частині.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню із прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі № 480/318/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.08.2020.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов