Справа № 420/11399/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача - Григорчука О.А., представник відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність, яка виразилось у прийнятті рішення Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, прийнятого у формі листа від 10.03.2021 №Г-242 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Овідіопольського району Одеської області та зобов`язати Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області надати дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Овідіопольського району Одеської області згідно клопотання від 05.02.2021 року (згідно із наданими графічними матеріалами).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 подавала до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області клопотання від 05.02.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 для будівництва і та обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка).

В подальшому листом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.03.2021 № Г-242 повідомлено, що розглянуто клопотання позивача від 05.02.2021, та відмовлено у наданнi дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будiвель та споруд (присадибна ділянка) та наданнi у власність, причинами відмови визначено, що вказана в наданих до клопотання графічних додатках територiя (мiж ділянками з кадастровими номерами :02:005:1165 та :02:005:1239) є охоронною санітарною зоною навколо iнженерних комунікацій, на якій на даний час розташований дитячий майданчик, передбачений містобудівною документацією. Ділянка є землями загального користування населеного пункту. Згідно статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, якi не можуть передаватись у приватну власність, належать землi загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, мiсця знешкодження та утилізації відходів тощо). Враховуючи викладене, відповідач не вбачав за можливе позитивно розглянути порушене позивачем питання.

При цьому, як зазначає позивач, будь-які посилання нормативно-правові акти, якими прийнятi рiшення про обмеження, віднесення зазначеної земельної ділянки до вказаних обмежень вiдсутнi та копії не надані, право власності на зазначену земельну ділянку та віднесення її до земель комунальної власності відсутнє.

Позивач вважає, що прийняте рішення у незаконний спосіб, оскільки рiшення прийняте не на пленарному засіданнi селищної ради, а у формі листа Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області від 10.03.2021 № Г-242, що є протиправним, і рішення з порушеного позивачем питання підлягає прийняттю у відповідний спосіб, визначений чинним законодавством України.

Ухвалою від 14.09.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 14.09.2021 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05 жовтня 2021 року об 09:30 год.

Протокольною ухвалою від 01.11.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Протокольною ухвалою від 01.11.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 19 листопада 2021 року о 10 год. 00 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 26.11.2021 року позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача повторно не з`явився до суду з причини, визнаної судом неповажною, тому суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою від 26.11.2021 року судом було замінено відповідача Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області на Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області, враховуючи зміни адміністративно-територіального устрою та включення Таїровської селищної ради до новоутвореного Одеського району Одеської області.

18.11.2021 року, після закриття підготовчого провадження, представник відповідача подав до суду відзив на позов, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а також заперечує щодо їх задоволення в повному обсязі.

Ухвалою від 26.11.2021 року суд, керуючись ч.6 ст. 162 КАС України, ухвалив здійснювати розгляд справи без урахування відзиву, оскільки відзив подано представником відповідача з пропуском 15-денного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження, без подання у вказаний строк клопотання про продовження строку на його подання.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 05.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області із клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,054 га, за рахунок земель державної або комунальної власності, яка розташована по АДРЕСА_1 (згідно з наданим викопіюванням).

Разом із заявою позивач надав: копію паспорта та ідентифікаційного номеру, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, викопіювання із Публічної кадастрової карти України, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

10.03.2021 року Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області надано відповідь №Г-242 в якій зазначено, що вказана в наданих до клопотання графічних додатках територія (між дiлянками з кадастровими номерами :02:005:1165 та :02:005:1239) являється охоронною санітарною зоною навколо інженерних комунікацій, на якій на даний час розташований дитячий майданчик, передбачений містобудівною документацією.

Ділянка є землями загального користування населеного пункту. Згідно статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землi загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження відходів тощо).

Враховуючи викладене, не вбачається за можливе позитивно розглянути порушене позивачем питання.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Однак судом встановлено, що Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області не було у встановленому законом порядку на пленарному засіданні селищної ради розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області.

При цьому позивачем до клопотання від 05.02.2021 було додано відповідні документи для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), саме: копію паспорта та ідентифікаційного номеру, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, викопіювання із Публічної кадастрової карти України, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправної бездіяльності, яка виразилось у прийнятті рішення Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області у формі листа від 10.03.2021 №Г-242 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Овідіопольського району Одеської області, без розгляду клопотання позивача на пленарному засіданні селищної ради, як то передбачено пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Тому дана вимога позивача підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області надати дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 ) на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Овідіопольського району Одеської області згідно клопотання від 05.02.2021 року (згідно із наданими графічними матеріалами), суд зазначає таке.

Зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №815/3799/17, від 21.08.2018 року у справі №810/3393/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника, Проте відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, якщо уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі 1140/2559/18.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності зазначених у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у випадку, якщо відповідач сам цього не здійснив у встановленому законом порядку, оскільки це не є предметом судової перевірки. Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, в даному випадку, є необґрунтованим та може призвести до видачі зазначеного дозволу з порушенням вимог закону.

Таким чином, з урахуванням неприйняття відповідачем у встановленому законом порядку жодного рішення за клопотанням позивача, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов`язання Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області надати дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Овідіопольського району Одеської області згідно клопотання від 05.02.2021 року (згідно із наданими графічними матеріалами).

Водночас, з урахуванням вищевикладеного, суд для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача на підставі частини 2 статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області розглянути у встановленому законом порядку на пленарному засіданні селищної ради клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області згідно із наданими графічними матеріалами.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів суду правомірність оскаржуваного рішення, у той час як позивач довів його протиправність, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за

Як вбачається з матеріалів справи, за звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908, 00 грн., згідно квитанції від 30 червня 2021 року №92709 (а.с. 16).

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат зі сплати судового здійснюється на користь позивача у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (адреса: вул. 40-річчя Перемоги, буд.27, смт. Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, яка виразилася у прийнятті рішення Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області у формі листа від 10.03.2021 №Г-242 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області.

Зобов`язати Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області розглянути у встановленому законом порядку на пленарному засіданні селищної ради клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,054 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 на території Таїровської селищної об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області згідно із наданими графічними матеріалами.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (адреса: вул. 40-річчя Перемоги, буд.27, смт. Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 06.12.2021 року.

Суддя В.В. Андрухів