Справа № 380/7429/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року

справа №380/7429/20

провадження № П/380/7620/20

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представник позивачів Тимків М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позвоного провадження адміністративну справу за позовом Громадської спілки "Правозахисне Товариство Українських Офіцерів", в інтересах членів товариства та членів їх сімей - позивачів по справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до уповноважених осіб фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банку Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Львівської філії ПАТ "ПУМБ" про визнання дій неправомірними, стягнення пені, матеріальних збитків, моральних збитків,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом Громадської спілки "Правозахисне Товариство Українських Офіцерів" (79040, м.Львів, вул. Авіаційна, буд.3, к.7), в інтересах членів товариства та членів їх сімей - позивачів по справі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 /) до уповноважених осіб фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банку Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 ), Львівської філії ПАТ "ПУМБ (79044, м.Львів, вул.Грюнвальдська, буд.5-а) про визнання дій неправомірними, стягнення пені, матеріальних збитків, моральних збитків, а саме просять:

визнати дії відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 щодо понад >2-х річного блокування грошових коштів на банківських рахунках відкритих у ПАТ "Банк Михайлівський" на ім`я: ОСОБА_1 , рахунок №" НОМЕР_1 в загальній сумі=35124,34 грн.; ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі = 45264,37 грн.; ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 в загальній сумі = 76095,17 грн.; ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_4 в загальній сумі = 205 000,00 грн.; ОСОБА_6 , рахунок № НОМЕР_5 в загальній сумі = 205 000,00 грн.; ОСОБА_7 , рахунок № НОМЕР_6 в загальній сумі = 205 000,00 грн.; ОСОБА_5 , рахунок № НОМЕР_7 в загальній сумі = 205 000,00 грн. шляхом ненадання Довідки - незаконними та неправомірними;

стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 на користь вищенаведених позивачів, на підставі норм Закону України №2346-111"Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а саме: ст.32, п.32.2, а саме в сумі: ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 в загальній сумі = 3 512,45 грн.; ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі = 4 526,48 грн. ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 в загальній сумі = 7 609,52 грн.; ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_4 в загальній сумі = 20 500,00 грн.; ОСОБА_6 , рахунок № НОМЕР_5 в загальній сумі = 20 500,00 грн.; ОСОБА_7 , рахунок № НОМЕР_6 в загальній сумі = 20 500,00 грн.; ОСОБА_5 , рахунок № НОМЕР_7 в загальній сумі = 20 500,00 грн.;

стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь вищенаведених позивачів, матеріальні збитки - не отриману вигоду за два роки: 2016-2018 в розмірі по 40% річних від суми заблокованих коштів на поточних розрахункових рахунках у ПАТ "Банк Михайлівський", що могли бути розміщені в "Ощадбанку" чи будь-якому іншому банку, грошові кошти у сумі: ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 в загальній сумі = 15 000,00 грн.; ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі = 18 000,00 грн.; ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 в загальній сумі = 27 000,00 грн.; ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_4 в загальній сумі = 81 000,00 грн.; ОСОБА_6 , рахунок № НОМЕР_5 в загальній сумі = 81 000,00 грн.; ОСОБА_7 , рахунок № НОМЕР_6 в загальній сумі = 81 000,00грн.; ОСОБА_5 , рахунок № НОМЕР_7 в загальній сумі = 81 000,00 грн.;

стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь вищенаведених Позивачів, моральні збитки - в розмірі 10% від суми заблокованих грошових коштів на поточних розрахункових рахунках Позивачів у ПАТ "Банк Михайлівський" у сумі: ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 в загальній сумі=3 512,00 грн.; ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі = 4 526,00 грн.; ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 в загальній сумі = 7 609,00 грн.; ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_4 в загальній сумі = 20 500,00грн.; ОСОБА_6 , рахунок № НОМЕР_5 в загальній сумі = 20 500,00 грн.; ОСОБА_7 , рахунок № НОМЕР_6 в загальній сумі = 20 500,00 грн.; ОСОБА_5 , рахунок № НОМЕР_7 в загальній сумі = 20 500,00 грн.;

зобов`язати відповідачів: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , грошові кошти на ім`я позивачів скерувати на рахунок у Львівській філії ПАТ "ПУМБ" ;

зобов`язати дирекцію Львівської філії ПАТ "ПУМБ" прийняти перекази коштів, стягнуті з відповідачів: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 на користь позивачів, виплатити на першу вимогу позивачів, та інформувати відповідачів про надходження коштів;

постановити окрему ухвалу суду щодо корупційної бездіяльності відповідачів ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , для вжиття до них відповідних адміністративних заходів.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі перебували у договірних відносинах з ПАТ «Банк Михайлійвський», згідно яких відкриті рахунки, для надання позивачам/вкладникам фінансових банківських послуг. Зазначають, що у період 2016-2018 років відповідачі у справі незаконно блокують грошові активи позивачів на банківських рахунках «Банк Михайлівський», чим грубо порушують право приватної власності на майно позивачів, спричиняючи матеріальні та моральні збитки позивачам, намагаються неправомірно затягнути розгляд справи в суді. У зв`язку із ненаданням довідки позивачі просять визнати дії Уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів незаконними та неправомірними і просять стягнути з цих осіб пеню, матеріальні збитки, моральні збитки, грошові кошти. Вказує, що кожного року позивачі втрачали більш як по 20 % від суми вкладів матеріальних збитків, за два роки загалом матеріальна шкода складає 40% від суми вкладу кожному (неотриману вигоду).

Ухвалою суду від 21.09.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

12.10.2020 ухвалою поновлено та продовжено процесуальні строки Громадській спілці "Правозахисне Товариство Українських Офіцерів", в інтересах членів товариства та членів їх сімей - позивачів по справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 процесуальний строк, встановлений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.11.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

08.12.2020 за вх. №65936 від представника позивачів надійшли додаткові пояснення до позовної заяви. Зазначив, що з дня введення тимчасової адміністрації, усі цивільно-правові та договірні відносини стали адміністративними. Тимчасові адміністратори грубо порушили конституційні права вкладників банку.

04.01.2021 ухвалою суду продовжено процесуальний строк розгляду справи з метою належного повідомлення відповідачів про цю справу та надання ними відзивів.

Ухвалою від 16.02.2021 витребувано у позивачів докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги, а саме: звернення до відповідачів із запитами, заявами, зверненнями відповідно до Закону України «Про звернення громадян» про включення їхніх банківських рахунків до списку на відшкодування грошей фондами; про включення позивачів до списку кредиторів банку; докази про отримання таких звернень відповідачами; докази того, що багаторазові поїздки до Києва були спричинені моральними стражданнями позивачів; договори вкладних рахунків, укладені позивачами; банківські квитанції, які засвідчують про розміщення коштів на рахунках позивачів; заяви, адресовані банку «Михайлівський» на дострокове повернення грошових коштів з вкладних рахунків на поточні розрахункові рахунки; виписки з поточних розрахункових рахунків станом на 19.05.2016.

Ухвалою суду від 16.02.2021 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

01.03.2021 за вх. №13216 від представника позивачів надійшли додаткові пояснення у справі.

01.03.2021 за вх. №13235 від представника позивачів надійшли додаткові пояснення, до яких долучено додаткові докази.

За клопотаннями сторін розгляд підготовчого засідання неодноразово відкладався, у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19 та перебування сторін на самоізоляції. У період з 18.03.2021 було запроваджено у суді карантин, розгляд справ відновився з 27.04.2021. Також розгляд справи відклався у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, у відпустці.

01.07.2021 за вх. №46867 представником позивача подано письмові пояснення, долучено додаткові докази до матеріалів справи. Зазначено, що позивачі багаторазово звертались до працівників банку, Національного банку України та інших із заявами щодо повернення коштів, які перебували на рахунках. На обґрунтування вказаних обставин, представником позивача долучено наявні докази.

Ухвалою суду від 06.07.2021 витребувано від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський»:

- інформацію/ копію рішень щодо включення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до загального реєстру вкладників;

- інформацію щодо виплати/невиплати включення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 коштів, що знаходяться на їхніх поточних рахунках,

- довідки про стан рахунків, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виписки з таких рахунків станом на дату подання документів до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2021 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

26.07.2021 за вх. №53573 від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 06.07.2021 надійшли пояснення. Повідомлено, те, що виплати вкладникам ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» здійснювались відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначено, що ОСОБА_1 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 35 161,90 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, ОСОБА_2 включений до реєстру з гарантованою сумою 76 171,20 грн. у розрізі, а саме: 66 016,49 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №2263 від 01.06.2017, яка за звітами банку-агенту Фонду АТ «ПУМБ» отримана 06.06.2017; 10 154,71 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018; ОСОБА_4 включений до реєстру з гарантованою сумою 200 000,00 грн., з них: 123,24 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1322 від 26.07.2018, яка за звітами банку-агенту Фонду АТ «КРЕДОБАНК», 199 876,76 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018; ОСОБА_6 включений до реєстру з гарантованою сумою 200 000,00 грн. з них: 125,05 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1322 від 26.07.2018, 199 874,95 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018; ОСОБА_7 включений до реєстру з гарантованою сумою 200 000,00 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018; ОСОБА_5 включена до З реєстру з гарантованою сумою 200 000,00 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018; ОСОБА_3 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 45 314,18 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яка за звітами банку-агенту Фонду AT «ОЩАДБАНК» отримана 25.06.2018.

Інших заяв до суду не надходило.

Розгляд справи відклався через неявку сторін, а також у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці..

У період з 23.10.2021 по 19.11.2021 розгляд справ не здійснювався у зв`язку із вжиттям судом заходів запобігання розповсюдженню вірусного захворювання.

Судове засідання призначено на 02.12.2021 .

В засіданні суду позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Стверджує, що суму коштів гарантованих Фондом гарантування вкладів ним та іншими особами отримано, однак з огляду на тривалу не видачу коштів і затягування у видачі довідки просить стягнути моральні та матеріальні збитки (пеню, не отриману вигоду у розмірі 40% річних від суми заблокованих коштів на поточних розрахункових рахунках у банку ).

Відповідачі явки в засідання суду не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Частиною 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене, суд ухвалив розгляд справи здійснювати на підставі зібраних доказів.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Встановлено, що позивачі впродовж 2015-2016 користувалися фінансовими послугами ПАТ «Банк Михайлівський» та уклали із цією банківською установою договори банківського рахунку «Поточний рахунок» Ощадний». Так, ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 в загальній сумі - 35124,34 грн. ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі - 45264,37 грн. ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 в загальній сумі - 76095,17 грн., ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_4 в загальній сумі - 205 000,00грн., ОСОБА_6 , рахунок № НОМЕР_5 в загальній сумі - 205 000,00 грн., ОСОБА_7 , рахунок № НОМЕР_6 в загальній сумі - 205 000,00грн. ОСОБА_5 рахунок № НОМЕР_7 в загальній сумі - 205 005,00грн.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

13.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено Уповноважену особу та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням від 01.09.2016 № 1702 виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» з 05.09.2016, на Волкова О.Ю.

Рішенням від 24.01.2017 № 265 виконавча дирекція Фонду делегувала окремі повноваження ліквідатора Волкову О.Ю. з 25.01.2017 та призначила Уповноваженою особою Гриценка В.В. з 25.01.2017, делегувавши йому також окремі повноваження ліквідатора.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.02.2018 № 383 змінено уповноважену особу ФГВФО ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» провідного юрисконсульта відділу розслідування протиправних діянь департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_13 , якому з 09.02.2018 делеговані повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.06.2018 № 1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора», продовжено процедуру ліквідації до 12.07.2020 включно та продовжені повноваження ліквідаторів: Волкова О.Ю. - повноваження, визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; Смолія Б.В. - повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11.02.2020 № 311 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Уповноваженою особою з 12.02.2020 відповідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчука В.В.

Також, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28.05.2020 № 1014 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021. Вказаним рішенням також продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Паламарчука В.В. до 12.07.2021 року включно.

Згідно з наявними в матеріалах справи змінами та доповненнями до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (витяги) та переліками виплачених відшкодувань станом на 01.07.2021, судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 35161,90 грн відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018.

ОСОБА_2 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 76171,20 грн, з якої: 66 016,49 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №2263 від 01.06.2017, яку отримано 06.06.2017; 10154,71 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 26.06.2018.

ОСОБА_4 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 200000,00 грн. з якої: 123,24 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1322 від 26.07.2018, яку отримано 16.08.2016; 199876,76 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 26.06.2018.

ОСОБА_6 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 200000,00 грн. з якої:125,05 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1322 від 26.07.2018, отримано 16.08.2016; 199874,95 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 26.06.2018.

ОСОБА_7 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 200 000,00 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 25.06.2018.

ОСОБА_5 включена до Загального реєстру з гарантованою сумою 200000,00 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 25.06.2018.

ОСОБА_3 включений до Загального реєстру з гарантованою сумою 45 314,18 грн відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №1739 від 21.06.2018, яку отримано 25.06.2018.

Позивачі, вважаючи, що у зв`язку із затримкою виплати коштів на відшкодування за вкладом відповідачі повинні виплатити їм заподіяні збитки а саме, пеню, матеріальні збитки, моральні збитки звернулися до Львівського окружного адміністративного (з врахуванням Постанови Верховного Суду від 26.02.2020 №461/2035/17 (між тими ж сторонами і з тих же підстав) з суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Фонд виконує свої зобов`язання перед позивачем та несе відповідальність за їх невиконання виключно в межах, передбачених Законом.

У спірному випадку рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» було прийнято 12.07.2016, відповідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018.

14.07.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено оголошення про початок виплати коштів вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський», для чого останнім запропоновано з 15.07.2016 звернутись до банків-агентів Фонду для отримання гарантованого відшкодування, що свідчить про дотримання строків початку здійснення відповідних виплат (https://www.fg.gov.ua/articles/3984-fond-garantuvannya-vkladiv-fizichnikh-osib-rozpochinae-viplati-koshtiv-vkladnikam-pat-bank-mikhaylivskiy.html).

В свою чергу, граничні строки виплати гарантованих сум коштів обмежуються днем подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Отже, відповідач, розмістивши оголошення від 14.07.2016, повідомив про початок здійснення відповідних виплат вкладникам банку з 15.07.2016, що не обмежується одним днем 15.07.2016, а є триваючою процедурою, граничний строк якої закінчується днем подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивачів сум заподіяних збитків, а саме пені: ОСОБА_1 , в сумі 3512,45 грн.; ОСОБА_3 , в сумі 4526,48 грн., ОСОБА_2 , в сумі 7609,52 грн.; ОСОБА_4 , в сумі 20500,00 грн.; ОСОБА_6 , в сумі 20500,00 грн.; ОСОБА_7 , в сумі 20500,00 грн.; ОСОБА_5 , в сумі 20500,00 грн.; матеріальні збитки - не отриману вигоду за два роки: 2016-2018 в розмірі по 40% річних від суми заблокованих коштів на поточних розрахункових рахунках у ПАТ "Банк Михайлівський", що могли бути розміщені в "Ощадбанку" чи будь-якому іншому банку, грошові кошти у сумі: ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 в загальній сумі 15 000,00 грн.; ОСОБА_3 , рахунок № НОМЕР_2 в загальній сумі 18 000,00 грн.; ОСОБА_2 , в сумі 27 000,00 грн.. ОСОБА_4 , в сумі 81 000,00 грн., ОСОБА_6 , в сумі 81 000,00 грн., ОСОБА_7 , в сумі 81000,00 грн., ОСОБА_5 , в сумі 81 000,00 грн., та моральні збитки - в розмірі 10% від суми заблокованих грошових коштів на поточних розрахункових рахунках Позивачів у ПАТ "Банк Михайлівський" у сумі: ОСОБА_1 , в сумі=3 512,00 грн.; ОСОБА_3 , в сумі 4 526,00 грн.; ОСОБА_2 , в сумі 7 609,00 грн.; ОСОБА_4 , в сумі 20500,00 грн.; ОСОБА_6 , в сумі 20 500,00 грн.; ОСОБА_7 , в сумі = 20500,00 грн.; ОСОБА_5 , в сумі 20500,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з п.32.1 ст.32 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Згідно п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, стаття 625 Цивільного кодексу України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 6-2829цс16.

З системного аналізу зазначених правових норм убачається, що ними урегульовано підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої у договірних зобов`язаннях в результаті їх невиконання або неналежного виконання.

Водночас, за результатами розгляду справи, судом встановлено відсутність цивільно-правових відносин між позивачами та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Суд акцентує увагу на тому, що нормативно-правове регулювання статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У спірному випадку Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є суб`єктом владних повноважень, і майнові відносини між сторонами засновані на адміністративному підпорядкуванні, тому ст. 625 Цивільного кодексу України на ці відносини не поширюється.

До того ж, боржником у спірних правовідносинах є ПАТ «Банк Михайлівський», а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб чи його уповноважена особа.

Також важливим є і те, що підставою застосування передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Водночас, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначається у процедурі запровадження тимчасової адміністрації та/або ліквідації банків як процедур виведення неплатоспроможних банків з ринку у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. За змістом Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на Фонд та уповноважену особу Фонду не покладається відповідальність за невиконання банками, які були стороною у договірних відносинах із вкладниками, їх грошових зобов`язань поза межами дії договорів вкладів.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має фінансових зобов`язань перед позивачами, а нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні не можуть бути стягнуті з відповідача як шкода.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, суд зазначає, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим, не є спором у зв`язку з процесом ліквідації банку та має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).

Фонд та його посадові особи, виступаючи у заявленому спорі як суб`єкт владних повноважень, зобов`язані керуватися статтею 19 Конституції України, діючи лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Система гарантування вкладів фізичних осіб - це сукупність відносин, що регулюються Законом № 4452-VI, суб`єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності (частина перша статті 20 Закону № 4452-VI).

Кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом тільки для виплат, виключений перелік яких встановлено частиною другою статті 20 Закону № 4452-VI.

Встановлений Законом № 4452-VI виключний перелік виплат, для здійснення яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб може використовувати акумульовані кошти, не передбачає проведення заявлених позивачами виплат.

При цьому, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та порядок відшкодування коштів за вкладами врегульовані розділом V Закону № 4452-VI, стаття 26 якого передбачає, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Таким чином, встановлений спеціальним Законом № 4452-VI обсяг гарантій включає виплату кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, у тому числі відсотки, на день початку процедури ліквідації банку (частина шоста статті 26 Закону № 4452-VI).

Проведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи його посадовими особами на користь вкладників інших виплат спеціальним Законом № 4452-VI не передбачено.

Позивачами заявлені позовні вимоги, які ґрунтуються на загальних нормах цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору, відтак не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок асигнувань відповідача судовий збір.

Керуючись статтями 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.12.2021.

Суддя Сподарик Н.І.