Справа № 440/15598/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 грудня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/15598/21
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2021 року по 30 серпня 2021 року у сумі 68976,54 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 122, частини п`ятої статті 160 та частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліків шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- позовної заяви, оформленої відповідно до частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням в прохальній частині позовної заяви предмету позову, а саме: рішення або (конкретної) дії чи (конкретної) бездіяльності, з якими позивач не погоджується, та копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з доказами поважності причин його пропуску.

01 грудня 2021 року від позивача до суду надійшли уточнення до адміністративного позову від 01 грудня 2021 року (разом із їх примірником для відповідача), в якому заявлено позовні вимоги про: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби (в день звільнення) та стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 15 квітня 2021 року по 30 серпня 2021 року в сумі 68976,54 грн. Крім того, позивачем надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначено, що позивач дізналася про невиплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 29 жовтня 2021 року з листів Головного управління Національної поліції в Полтавській області №178аз від 29 жовтня 2021 року та №1867/115/29/10/01-2021 від 27 жовтня 2021 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), та не входить до структури заробітної плати.

Оскільки предметом цього спору є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який за своєю правовою природою не входить до структури заробітної плати та є лише видом відповідальності роботодавця, підстави для застосування частини другої статті 233 КЗпП України відсутні.

Також відсутні підстави для застосування частини першої статті 233 КЗпП України з огляду на те, що при наявності спеціального процесуального законодавства інші норми права, якими врегульовано строк звернення до суду, не застосовуються.

В постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 Верховним Судом вказано, що "усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір. З огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України. Ураховуючи викладене, висновок суду апеляційної інстанції щодо обмеження права позивача на звернення до суду з цим адміністративним позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу".

Враховуючи викладене, у справі, що розглядається, застосуванню підлягають норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою цієї статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить один місяць.

З матеріалів позовної заяви слідує, що остаточний розрахунок із позивачем щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні проведено відповідачем 30 серпня 2021 року, що визнається позивачем в позовній заяві та підтверджується копією виписки по картці / рахунку в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 25 жовтня 2021 року.

Отже, місячний строк звернення до суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався 31 серпня 2021 року та закінчився 30 вересня 2021 року.

При цьому позов з цією позовною вимогою подано до Полтавського окружного адміністративного суду через канцелярію суду - 17 листопада 2021 року, що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду, тобто із пропущенням місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску звернення до суду із цим позовом, суд виходить з такого.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Відповідно до пунктів 2, 6 та 7 розділу VI Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

У наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати.

Зі змісту витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №177 о/с дск від 12 квітня 2021 року "По особовому складу" слідує, що капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію" та вона має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 10 років.

Таким чином, отримавши 30 серпня 2021 року від відповідача виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 33923,45 грн згідно виписки по картці / рахунку в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 25 жовтня 2021 року, позивач повинна була знати або могла дізнатися, оперативно звернувшись до органу звільнення із відповідним запитом, що вказані кошти виплачені їй тільки як одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до положень пунктів 2, 6 та 7 розділу VI Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, на виконання наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №177 о/с дск від 12 квітня 2021 року "По особовому складу" та не включає в себе виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розрахованого відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Оскільки матеріали позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до суду не містять доказів того, що позивач була позбавлена об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права у день проведення з нею остаточного розрахунку - 30 серпня 2021 року або впродовж періоду до закінчення строку звернення до суду з позовом, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що про порушення свого права вона дізналася лише у жовтні 2021 року із листів відповідача, та враховуючи те, що в цих листах відсутня інформація стосовно невиплати їй середнього заробітку, таке посилання позивача суд розцінює виключно як її спробу у будь-який спосіб довести суду дотримання строку звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання вказаної причини пропуску строку звернення до суду поважною, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Вказану позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажною.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк