Справа № 420/18361/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань реєстрації місця проживання управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання здійснити реєстрацію проживання, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Відділу з питань реєстрації місця проживання управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною відмову Відділу з питань реєстрації управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 30.09.2021 року у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

(2).Зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2/5 частинi/ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_2 .

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає, що відповідач, відмовляючи у реєстрації місця проживання у житловому будинку, що належить матері позивача, порушує його право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

30 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання в будинку, частина якого належить на праві власності його матері, за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, відповідач протиправно відмовив у реєстрації через відсутність згоди інших співвласників житлового будинку, в якому позивач виявив бажання зареєструвати місце свого проживання.

Позивач вважає, що у відповідача відсутні підстави для відмови, оскільки при оформленні заяви його мати надала згоду на реєстрацію, що підтверджується, зробленим нею особисто записом у заяві про реєстрацію місця проживання.

(б) Позиція Відповідача

08.11.2021 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Так, позивач звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради з метою реєстрації його за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, з огляду на витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, мати позивача - ОСОБА_3 є власницею 2/5 частки домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . При поданні позивачем заяви згода на його реєстрацію співвласників будинковолодіння була відсутня.

Таким чином, відповідач вважає, що в нього були всі законі підстави для відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою.

(в) Позиція Позивача

15.11.2021 р. до суду від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких він просив позов задовольнити.

Позивач акцентував увагу на тому, що його реєстрація у частці житлового будинку, яка належить його матері ніяким чином не порушує права інших власників будинку.

ІІІ Процедура та рух справи

08.10.2021 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.12.2021 суд з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин у справі, отримав у відповідь на службову записку судді Бойко О.Я. у даній справі Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на будинок АДРЕСА_1 .

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

З огляду на матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 13.11.1982р.

ОСОБА_4 , на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 16 квітня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі i за №2057, на праві власності належать 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вказані 2/5 частини житлового будинку складаються в цілому з літ. «А» житловий будинок житловою площею 36,8 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м.,. літньої кухні літ. «Ж», підвалу літ. «З», вбиральні літ. «Г».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.12.2021 власниками будинку по АДРЕСА_1 , площею, 108,5 кв.м. є ОСОБА_5 , частка власності 2/5; ОСОБА_2 з часткою власності 2/5; ОСОБА_6 , частка власності 1/5.

04 березня 2021 року ОСОБА_2 зареєстровано за місцем реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою про реєстрацію у домовій книжці та у її паспорті.

30 вересня 2021 року позивач звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання управління з питань надання адміністративних послуг Білгород Дністровської міської ради Одеської області із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

До заяви позивач надав такі документи:

паспорт громадянина України;

довідку РНОКПП;

посвідчення військовозобов`язаного;

документ на частину домоволодіння ОСОБА_7 ,

домову книгу;

пенсійне посвідчення;

квитанцію про сплату адміністративного збору.

У заяві про реєстрацію місця проживання у графі «Підстава для реєстрації місця проживання особи документи, що підтверджують в п.2 «Згода власників/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право особи на поживання в житлі» інформація про документи, що підтверджують право проживання та згоду власника/співвласника житла відсутня.

Крім того, у вказаній заяві відповідач відмовив у реєстрації місця проживання через неподання необхідної документації ( згода співвласників).

IV. Джерела права та висновки суду

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон № 1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 цього ж Закону, встановлює, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів встановлюють Правила реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 ( далі - Правила).

Перелік документів, необхідних для здійснення реєстрації визначає пункт 18 Правил. Зокрема, для реєстрації місця проживання необхідно надати документи: заяву за формами, наведеними у додатку 6,7 або 8; документ, що підтверджує особу та до якого вноситься відмітка про місце проживання (реєстрації); квитанція про сплату адміністративного збору (в сумі); документи, що підтверджують право особи на проживання та реєстрацію за вказаною адресою (свідоцтво про право власності на житло, ордер, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, що вступило в законну силу тощо); військовий квиток або посвідчення про приписку (для осіб що є військовозобов`язаними та підлягають взяттю на облік); заяву про зняття з попереднього місця проживання (за умови одночасного оформлення). У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його.

Відповідно до частини 8 статті 6 означеного Закону, та п. 18 Правил реєстрації місця проживання чітко зазначено, що заборонено вимагати від особи для реєстрації місця проживання надання інших, не передбачених в Законі документів.

З огляду на встановлену форму заяви про реєстрацію місця проживання у Додатку 6 до Правил, у заяві необхідно вказати на документи, що підтверджують згоду власника (співвласників) житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі, із зазначенням прізвища, власного імені та по батькові, підпис особи/осіб, що надає/надають згоду, вид документа, що засвідчує особу, серія та/або номер, дата видачі, найменування органу, який його видав).

Проте у поданій позивачем заяві, у вказаній графі відсутня будь-яка інформація.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на те, що у вказаній заяві запис за підписом його матері, є належним підтвердженням її згоди.

Так, у п.1 графи заяви, що вимагає зазначення підстав реєстрації-документів що підтверджують право на проживання в житлі вказано: «Згодна ОСОБА_2 » , а також стоїть підпис. Суд звертає увагу, що вказана графа заяви вимагає посилання на документи, що підтверджують згоду власника/співвласників, а також зазначення виду документу, що засвідчує особу, його серії та номеру, органу, який його видав. Оскільки будь-які відомості та посилання у поданій позивачем заяві на документи ОСОБА_2 відсутні, суд вважає, що вказаний запис не є належним посвідченням згоди власника/співвласника.

Крім того, варто зазначити, що у заяві про реєстрацію місця проживання позивач просить зареєструвати його у будинку АДРЕСА_1 . При цьому суд підкреслює, що його мати володіє лише 2/5 частин вказаного будинку. Той факт, що інша частка будинку належить на праві власності іншим особам, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про це зазначає і сам позивач у позові. Його посилання на те, що інші співвласники постійно не мешкають у своїх частках не змінює його обов`язку отримати від них відповідну згоду.

Також суд відхиляє посилання позивача на те, що після придбання житлового будинку він разом з матір`ю здійснював ремонт та будівництво веранди, мансарди будинку, а також те, що він там проживав протягом весняно-літнього період часу, оскільки ці обставини відповідно до чинного законодавства не є умовами за якими здійснюється реєстрація місця проживання, натомість законодавець чітко встановлює обов`язок отримання згоди співвласників житла.

Стаття 9-1 Закону № 1382-IV визначає, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Таким чином, суд вважає відмову відповідача у проведенні реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою обґрунтованою.

Посилання позивача на практику Верховного Суду України від 21 серпня 2019 року у справі №334/4896/16-а(2-а/334/37/17) суд вважає невірним, оскільки фактичні обставини у цій справі, підстави позову є різними. Так, у справі №334/4896/16-а один з двох співвласників будинку, в якому позивач бажав зареєструвати місце проживання, надав окрему письмову згоду на здійснення реєстрації, інший співвласник помер, право власності на спадкове майно на момент звернення з заявою про реєстрацію було не зареєстроване. Таким чином, на відміну від обставин даної адміністративної справи, у справі №334/4896/16-а інший співвласник помер, що об`єктивно унеможливлювало отримати від нього згоду.

Впродовж розгляду даної справи позивач жодним чином не вказав та відповідно не довів, що він намагався отримати згоду на реєстрацію від інших співвласників. Так само позивач не довів існування умов, які унеможливлюють отримати йому згоду на реєстрацію від інших співвласників. Крім того, насамперед, суд звертає увагу, що згода ОСОБА_2 оформлена неналежним чином, що не давало відповідачу достатніх законних підстав здійснити реєстрацію місця проживання позивача в будинку, частина якого належить їй на праві власності.

VI. Розподіл судових витрат

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», свідки до суду не викликалися, експертизи не призначалися розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_2 , PHOKПП НОМЕР_2 .

Відповідач Відділ з питань реєстрації місця проживання управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради Одеської області адреса: 67701, вул. Михайлівська,56, місто Білгород-Дністровський, Одеська область.

Суддя О.Я. Бойко

.