Справа № 426/2890/21
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/2890/21
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2021 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Діброви А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Сватове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №4 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кисельова Владислава Олександровича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом та в обґрунтування позовних вимог вказав, що 17 вересня 2021 року відносно нього інспектором роти № 4 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Кисельовим В.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4783813, його було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 17.09.2021 року об 11 год. 19 хв. в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км., керуючи автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 104 км/год, чим перевищив встановлену швидкість на 54 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам 000755, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України) - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

У зазначені в оскаржуваній постанові день та час, він дійсно рухався на автомобілі марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км та дозволену швидкість руху дійсно перевищив, але всього на 5-10 км/год.Працівник поліції здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля у необлаштованому відповідним дорожнім знаком місці у ручному режимі, що є абсолютно недопустимим.Крім того, на його вимогу не було надано для ознайомлення документу про перевірку радару, яким вимірювалася швидкість руху автомобіля. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим і незаконним. Відповідач не дав можливості скористатись у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги законодавства щодо всебічного, повного з`ясування обставин справи та постанову виніс «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі).

Тому просить визнати постанову серії ЕАО №4783813 від 17 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 4 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на його користь збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 11300 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1362 грн. 00 коп.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 30).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 листопада 2021 рокубуло витребувано за клопотанням позивача від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відеозапис подій за участі водія ОСОБА_1 , які мали місце 17.09.2021 року об 11 год. 19 хв. в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км ( а.с. 52).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 40).

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 53, 57, 60, 62, 63). Відзив на позовну заяву не подавав.

Відповідач - інспектор роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кисельов В.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 54, 58, 61, 64). Відзив на позовну заяву не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4783813 від 17.09.2021 року, винесеної відповідачем по справі - інспектором роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області Кисельовим В.О., позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 20-21).

У постанові вказано, що ОСОБА_1 17.09.2021 року об 11 год. 19 хв. в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км., керуючи автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER» у межах населеного пункту рухався зі швидкістю 104 км/год, чим перевищив встановлену швидкість на 54 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам 000755, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України) - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП (а.с. 20).

Позивач ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

Наведене свідчить про наявність публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач ОСОБА_1 не оспорює ті обставини, що 17.09.2021 року об 11 год. 19 хв. в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км., він дійсно керував автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , однакстверджує, що швидкість руху транспортного засобу більш як на п`ятдесят кілометрів на годину він не порушував, тобто не допускав порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 4 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем на думку відповідача було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про розгляд справи «на місці вчинення правопорушення», суд звертає увагу на наступне.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, 14 липня 2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст. 258 КУпАП внесені зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. 122 КУпАП). Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 4 ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про вимірювання швидкості руху автомобіля у необлаштованому місці, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Таким чином законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, внаслідок чого, суд вважає, що результати вимірювання швидкості приладом TruCam, проведені в ручному режимі не можуть бути належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Окрім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Також відповідачами не надано доказів того, що вимірювач швидкості TruCam отримав сертифікат відповідності та перевірки, що ставить під сумнів результати вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Крім того, ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 08 листопада 2021 року Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції не виконана, відеозапис подій за участі водія ОСОБА_1 , які мали місце 17.09.2021 року об 11 год. 19 хв. в с. Кам`яна Яруга дорога М-03 529 км суду не надано та причини ненадання відеоматеріалу на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не повідомлені.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення, заперечує наявність в його діях правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, але відповідачі у відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, доказів протилежного не надали.

Необхідно зазначити, що судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження відповідачам, в якій роз`яснено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, проте, відповідачі не скористалися наданими їм правами подати відзив на позовну заяву, відповідачами відповідних доказів на підтвердження викладених в оскаржуваній постанові обставин до суду надано не було, і не повідомлено суд про причини їх ненадання чи не можливості їх надання, жодних клопотань з боку відповідачів відносно цього до суду заявлено не було.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВС від 27 червня 2019 у справі №560/751/17, згідно якої визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що він не порушував перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, зокрема за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП, натомість його права передбачені ст. 268 КУпАП порушені, обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським не з`ясовано. Про розгляд справи за ч. 4 ст. 122 КУпАП поліцейський його взагалі не повідомив, також йому не було надано можливості надати пояснення щодо суті правопорушення, скористатися правовою допомогою.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не довів законності прийнятого рішення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення є недоведеним.

Відповідачем не доведено, що в діях позивача 17 вересня 2021 року був наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та подія правопорушення.

Суд доходить висновку, що відповідачами при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимоги ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність викладеного в цілому не дає можливості суду зробити висновок про обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, постановленою на підставі неналежних доказів вини позивача, порушує його права, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд доходить наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 Верховний Суд визначив, що за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить суму у розмірі 454 грн. 00 коп.

Позивачем при поданні позову судовий збір сплачено у розмірі 1362,00 грн. ( а.с. 1), т.б. судовий збір сплачено у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до положень статті 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Також суд зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, повернення судового збору у даному випадку має вирішуватись за клопотанням позивача відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у додатковій постанові від 15 липня 2021 у справі № 620/2957/20, суд вирішує питання щодо витрат позивача на юридичні послуги наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до наведених положень статті 132 КАС у зіставленні з положеннями статті 134 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи (як різновиду судових витрат), належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, надати яку може тільки адвокат.

Особі не заборонено звертатися за правовою допомогою до фахівця у цій галузі, як і звертатися до суду за його посередництвом (у випадках, коли не вимагається участі як представника саме адвоката, приміром у малозначних справах). Водночас, витрати, які особа понесе за надані їй послуги фахівцем у галузі права (тобто не адвокатом) розподілу між сторонами не підлягатимуть. Процесуальний закон передбачає розподіл витрат на професійну правничу допомогу саме адвоката, незалежно від того, у якій категорії спорів її було надано.

Щодо витрат на юридичні послуги на загальну суму 11300,00 грн., які згідно фіскальних чеків від 24.09.2021 р., від 17.09.2021 р. та від 20.09.2021 р. позивач сплатив ТОВ «Юридичний центр вердикт права» на підставі договору про надання юридичних послуг від 17.09.2021 № ВП-026 (а.с. 22 зворот), слід зазначити таке.

Виконавцем вищевказаного договору про надання юридичних послуг є ТОВ «Юридичний центр вердикт права», інших доказів про те, що правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 надано саме адвокатом у суду відсутні та позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Зважаючи на наведені мотиви, ці витрати, позаяк вони у розумінні статей 132, 134 КАС не є витратами на професійну правничу допомогу, відповідно не відносяться до витрат, пов`язаними з розглядом справи (як видом судових витрат), розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кисельова Владислава Олександровича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4783813 від 17.09.2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., провадження по справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Відповідач: інспектор роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області лейтенант поліції Кисельов Владислав Олександрович, адреса місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Суддя Л.П. Бабічева