Справа № 420/17152/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021 р. та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021 р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.10.2021р. до суду від представника Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби надійшло клопотання про заміну первісного відповідача, а саме Одеську митницю Держмитслужби України на його правонаступника Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби України.

Ухвалою суду від 18.10.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про заміну відповідача; залучено до участі у справі в якості другого відповідача Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що не погоджується із прийняттям картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021р. та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021р., зазначивши, що на виконання вимог ст.49, ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України разом з митною декларацією та у процесі митного оформлення товариством подано до Одеської митниці Держмитслужби документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що не було враховано відповідачем. Позивач вказав, що висновки митного органу щодо наявності розбіжностей у наданих позивачем документах не підтверджуються матеріалами справи та суперечать принципам визначення митної вартості, передбачених ст.53 МК України.

26.10.2021р. до суду від Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Відповідач зазначив, що декларант не скористався правом відповідно п.3 ст. 53 МКУ надати додаткові документі для підтвердження заявленої митної вартості, а заявлена мита вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, максимально наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. На підставі вище викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову позивача у повному обсязі.

03.11.2021р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що відзив на позовну заяву фактично не містить будь - яких заперечень щодо доводів позивача та наданих доказів, наголосивши, що товариство не зобов`язано підтверджувати складові митної вартості, які не є обов`язковими при її обчисленні та які воно не понесло. Разом з тим, позивач вказавши, що виробником та продавцем товару є САSUL-COOPERARATIVA AGROPECUARIA DE PARAPUA, зазначив, що відповідач не конкретизує, які сумніви виникли у відповідача щодо специфікації до контракту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» та САSUL-COOPERARATIVA AGROPECUARIA DE PARAPUA укладено контракт від 10.09.2020р. №FTR02291-20, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту(а.с.17-22).

12.08.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» подано електрону митну декларацію UA500020/2021/206807. Митна вартість товару визначена декларантом із застосуванням основного методу - за ціною контракту.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару було надано до Одеської митниці Держмитслужби копії наступних документів: контракт від 10.09.2020 р., специфікація №25 від 10.05.20201 року, інвойс ТОО88/21 від 18.05.2021 р., пакувальний лист ТО088/21 від 18.05.2021 р., коносамент від 17.06.2021 р., свіфт від 30.07.2021 року, фітосанітарний сертифікат від 09.06.2021 р., сертифікат походження від 29.06.2021 р., прайс лист від 14.06.2021р., митна декларація країни відправлення від 11.06.2021р., інформація про ціну, лист від 17.08.2021р.

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021 р. встановлено (п.33), що наявні наступні розбіжності у наданих документах, а саме:

-в наданих до митного контроля та оформлення документах та у гр. 20 МД зазначег умови поставки CFR (вартість та фрахт) - міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе розходи по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт покупець сплачує страхування вантажу. Проте у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення страхування вантажу;

- заявлений декларантом у гр. 31 МД виробник не підтверджений документально, і поданих до митного контролю та оформлення документах CASUL - COOPERATIVE AGROPECUARIA DE PARAPUA зазначений лише як продавець, у зв`язку з чим виникають сумніви щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого виробник товарів, що декларуються.

Листом декларанта №1852-1 від 17.08.2021р., на вимогу митного органу про надання додаткових документів, повідомлено, що додатково надаються до митного органу прайс -лист від 14.06.2021р., копія митної декларації країни відправлення від 11.06.2021р., висновок про вартісні характеристики товару від 16.08.2021р., лист щодо страхування вантажу від 17.08.2021р. Також, повідомлено, що інші додаткові документи надаватись не будуть (а.с.40-41).

Поряд з цим, в п.33 рішення про коригування митної вартості зазначено, в наданих додатково документах також наявні розбіжності та відсутня інформація щодо складових митної вартості, а саме: 1)надана копія митної декларації країни відправлення від 11.06.2021 №ВРШ00876285 не містить ні якого прив`язання до поставки, що розглядається, тобто відсутні відомості щодо отримувача вантажу, посилання на зовнішньоекономічний контракт, комерційний інвойс, відсутній навіть номер контейнера в якому вантаж відправлений. При цьому декларантом не наданий переклад на українську мову в порушення ст. 254 Митного кодексу України. 2) наданий висновок висновки про якісні та вартісні характеристики товарів 18.08.21р. №0567 містить посилання лише на сайт Alibaba.com, сумнівний ресурс для аналізу ціни на бразильські горіхи, при цьому ціна товару зазначена на умовах FОВ та аналіз вартості доставки товару з Південної Америки до України не проведений, яким чином це вплинуло на ціну товару не зазначене. 3) в наданому ТОВ "ТОПІНТЕРФУД" щодо страхування вантажу загальними фразами зазначене, що страхування згідно умов поставки не обов`язкове, про те конкретної відповіді страхував чи не страхував свій вантаж покупець, не надано. Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Поряд з цим, в п.33 рішення про коригування митної вартості зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено що рівень митної вартості, подібних товару №1 товарів є більшим і становить 1,40 дол. США/кг(МД від 10.06.2021р. №UA500130/2021/22510, від 16.07.2021р. №UA50020/2021/202345).

У зв`язку з викладеним, митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021 р.

Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Рішенням про коригування митної вартості товарів встановлено (п.33), що наявні наступні розбіжності у наданих товариством документах, а саме:

-в наданих до митного контролю та оформлення документах та у гр. 20 МД зазначено умови поставки CFR (вартість та фрахт) - міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе розходи по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт покупець сплачує страхування вантажу. Проте у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення страхування вантажу;

- заявлений декларантом у гр. 31 МД виробник не підтверджений документально, і поданих до митного контролю та оформлення документах CASUL - COOPERATIVE AGROPECUARIA DE PARAPUA зазначений лише як продавець, у зв`язку з чим виникають сумніви щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого виробник товарів, що декларуються.

В свою чергу, як зазначалось судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» та САSUL-COOPERARATIVA AGROPECUARIA DE PARAPUA укладено контракт від 10.09.2020р. №FTR02291-20, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту(а.с.17-22).

Згідно з п.2 специфікації №5 до контракту FTR 02291-20 від 10.09.2020 р. поставка товару здійснюється за правилами Інкотермс CFR 2020.

CFR англ. Cost and Freight (... named port of destination), вартість і фрахт (... назва порту призначення) - стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно й сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження.

Тобто за умовами даного виду поставки обов`язок по сплаті фрахту покладається на продавця і не є межею компетенції покупця.

Суд зазначає, що умови поставки за умовами CFR не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Також, за правилами пункту 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларант повинен надати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо таке страхування здійснювалося.

Крім того, листом від 17.08.2021 р. ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» надало до контролюючого органу додаткове підтвердження про те, що страхування товару не здійснювалось

Як вбачається з оскаржуваного рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів підставою для витребування додаткових документів стали також сумніви митного органу щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу. При цьому, вказана відповідачем розбіжність носить нечіткий характер та жодним чином не впливає на митну вартість товару, її числові показники і не є ані окремою, ані достатньою підставою для митного органу не приймати документи для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначати такі відомості як підставу для коригування митної вартості.

Щодо посилання митного органу на те, що в наданих додатково документах також наявні розбіжності та відсутня інформація щодо складових митної вартості, суд зазначає, що декларант не несе відповідальності за правильність заповнення митної декларації країни відправлення, а сумніви митного органу щодо ресурсу для аналізу ціни на бразильські горіхи не можуть бути самостійною підставою для коригування митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до Одеської митниці Держмитслужби відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем зазначено, що у митного органу наявна інформація з баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості, подібних товару №1 товарів є більшим і становить 1,40 дол. США/кг(МД від 10.06.2021р. №UA500130/2021/22510, від 16.07.2021р. №UA50020/2021/202345).

Однак, відповідачем вказано лиш номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за ціною контракту, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021 р. та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021 р.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4540,00 грн.

У прохальній частині адміністративного позову представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 18 000,00грн. та витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 500,00 грн.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

На підтвердження наявності підстав для стягнення заявленої представником позивача суми витрат на оплату професійної правничої допомоги в матеріалах справи наявні наступні документи:

-договір про надання правової допомоги №20 від 27.08.2021р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» та Адвокатським об`єднанням «ЕДВАЙЗЕРС» ;

-додаткова угода №1 від 27.08.2021р. до договору, згідно п.2 якого сторони домовились, що вартість послуг виконавця за даною додатковою угодою за представництво інтересів замовника у суді першої інстанції 18 000,00грн.;

-виписка від 02.09.2021р.(а.с.56);

-рахунок №136 від 10.09.2021р. у розмірі 500,00грн.(а.с.57)

- платіжне доручення №5771 від 17.09.2021р.(а.с.58)

-акт прийому-передачі наданих послуг по перекладу(а.с.59).

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі № 826/841/17.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, категорію справи та те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 3000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Поряд з цим, представником позивача в підтвердження понесення судових витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 500,00 грн. надано: -рахунок №136 від 10.09.2021р. у розмірі 500,00грн.(а.с.57), платіжне доручення №5771 від 17.09.2021р.(а.с.58), акт прийому-передачі наданих послуг по перекладу(а.с.59).

Під час вирішення питання щодо віднесення наданих послуг перекладача до витрат, що пов`язані з розглядом справи, суд враховує висновки Верховного Суду у справі №160/7049/19 від 31.03.2020 р., згідно яких переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Враховуючи викладене та те, що з 01 липня 2021 року виконання функцій митного органу який здійснює діяльність на території Одеської області покладено на Одеську митницю, як на відокремлений підрозділ Державної митної служби України, суд вважає за можливе присудити на користь позивача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 500,00грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021р. та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021р.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» (код , вул. Барикадна 15-А, м.Дніпро) судовий збір у розмірі 4540, 00грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень); судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.(три тисячі гривень); судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 500,00грн. (п`ятсот гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра