Справа № 500/4686/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4686/21 пров. № А/857/20141/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 500/4686/21 (головуючий суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року) за позовом Тернопільської міської ради до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2021 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Тернопільської міської ради до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про визнання протиправними дій Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області по безспірному списанню витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1 в сумі 2000,00 грн., на підставі виконавчого листа від 30.06.2021 у справі №500/3667/20 з рахунків Тернопільської міської ради.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем Тернопільською міською радою, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що відповідач всупереч вимогам частини другої ст.19 Конституції України діяв у спосіб та в порядку, що не визначені Законами та Конституцією України, оскільки безспірне списання коштів Казначейством з рахунків Тернопільської міської ради на підставі виконавчого листа від 30.06.2021 у справі №500/3667/20 свідчить про фактичну та безпідставну заміну ним боржника у вказаному виконавчому листі. Вважає, що виконавчий лист від 30.06.2021 №500/3667/20 підлягає поверненню стягувачу з підстав невідповідності вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та у зв`язку із відсутністю рахунків Управління містобудування, архітектури та кадастру в органах Казначейства.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 12.07.2021 Управлінням Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області на адресу Міського голови направлено повідомлення №2-39/937, зі змісту якого вбачається, що з рахунку UA0046604 КПКВ 0110150 буде здійснено безспірне списання витрат на правову допомогу по КЕКВ 2240 в сумі 2000,00 грн.

Також, 12.07.2021 на адресу УДКСУ у м.Тернополі Тернопільської області надійшов виконавчий лист Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 по справі №500/3667/20 про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

У відповідь на вказане повідомлення Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради листом від 14.07.2021 №14964-Ю зазначено, що виконавчий лист від 30.06.2021 №500/3667/20 відповідно до пункту 9 Порядку підлягає поверненню стягувачу з підстав відповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку з відсутністю рахунків Управління містобудування, архітектури та кадастру в органах Казначейства. Окрім цього, згідно даного виконавчого листа Тернопільську міську раду боржником не визначено, тому безспірне списання коштів з її рахунків суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим позивач просив утриматися від вчинення таких дій.

Після цього, Управлінням Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області направлено на адресу Тернопільської міської ради лист від 15.07.2021 №4-07-07/959, у відповідності до якого повідомлялося, що Управління містобудування, архітектури та кадастру є структурним підрозділом Тернопільської міської ради, підконтрольне та підзвітне міській раді (норми Положення про управління містобудування, архітектури та кадастру, згідно з додатком №19 до рішення міської ради №7/39/19 від 25.10.2019.), немає статусу юридичної особи та відкритих рахунків в органах Казначейства, відповідальність за зобов`язаннями Управління покладається на орган управління боржника, а саме Тернопільську міську раду. Також, зазначено про те, що до повноважень Управління не входить самостійна заміна сторони боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (далі Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 5 Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами першою і другою статті 6 Закону N 1404-VIII передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (частина 4 статті 6 Закону N 1404-VIII).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок № 845.

За змістом пункту 2 Порядку № 845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Пунктом 6 Порядку №845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві передбачені пунктами 9 -9-2 Порядку.

Встановлено, що стягувач ОСОБА_1 12.07.2021 звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області із заявами та виконавчими документами, виданими Тернопільським окружним адміністративним судом, для подальшого виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №500/3667/20, якою в резолютивній частині постановлено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу на суму 2000,00 та судових витрат на суму 840,80 грн.

Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування (надалі, Закон №280). Частиною першою ст.10 Закону №280 передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Частиною першою ст.11 Закону №280 визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах є підконтрольними та підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

За змістом пункту 3 частини першої ст.22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками коштів місцевого бюджету можуть бути виключно: місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, структурні підрозділи виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Відповідно до Положення про Управління містобудування, архітектури та кадастру, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 25.10.2019 №7/39/19, Управління містобудування, архітектури та кадастру є виконавчим органом Тернопільської міської ради, підконтрольним та підзвітним міській раді, підпорядковане виконавчому комітету та міському голові (п.1.1. Положення), а також утримується за рахунок коштів бюджету громади (п.7.1. Положення).

Колегія суддів вважає, що відповідальність за зобов`язаннями Управління покладається на орган управління боржника, а саме Тернопільську міську раду, це ж вбачається з рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3667/20, яким визначено код ЄДРПОУ боржника - 34334305.

Аналогічно, з виконавчого листа, виданого 30.06.2021 на виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/3667/20 вбачається, що код ЄДРПОУ боржника визначений 34334305.

Суд зазначає, що у відповідності до частини першої статті 77 Закону №280 шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Суд апеляційної інстанції вказує, що заходи для виконання судового рішення не обмежуються самим лише ознайомленням з виконавчим документом і вимагають від органу Казначейства активних дій, зміст яких відповідає суті ускладнень, що виникли з її встановленням.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 200/4120/19-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 804/5950/17.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки в результаті правової оцінки виконавчих документів, поданих стягувачем, було встановлено, що вони відповідають вимогам, зазначеним у статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", Управлінням Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області правомірно було допущено до виконання операції безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 500/4686/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Н. М. Судова-Хомюк