Справа № 500/4787/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4787/21 пров. № А/857/20417/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Судової-Хомюк Н. М., Шинкар Т. І.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі № 500/4787/21 (головуючий суддя Осташ А. В., м. Тернопіль, повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2021 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16.06.2021 №83 про відмову у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що ОСОБА_1 на підставі ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» має право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з призначенням пенсії за віком. Однак, пенсійним органом було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні такої допомоги на тій підставі, що Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ №909 від 04.11.1993, не передбачено такої посади як «заступник директора школи». Саме таку посаду займала ОСОБА_1 . Позивач вважала таку відмову пенсійного органу протиправною, а тому звернулась до суду з позовною заявою.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення від 16.06.2021 №83 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, періоди роботи на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Тернопільської спеціалізованої початкової школи з поглибленням вивченням іноземної мови з 18.08.1995 по 01.09.2012. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ №909 від 04.11.1993, не передбачено такої посади як «заступник директора школи». Саме таку посаду займала ОСОБА_1 , а отже не має права на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з призначенням пенсії за віком. Крім того, апелянт вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою в даній справі.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зробила висновок, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 25 травня 2020 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 7).

29.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою у якій просила виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 102-103).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №110-7/С-02/8-1900/21 від 14.01.2021 відмовило ОСОБА_1 у виплаті такої допомоги, адже Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ №909 від 04.11.1993, не передбачено такої посади як «заступник директора школи». Саме таку посаду займала ОСОБА_1 (а.с. 7).

13.04.2021 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою у якій просила виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Повторне звернення було подане після внесення виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 , яке полягало в правильному зазначенні посади яку займала позивач, а саме: «заступник директора школи з навчально-виховної роботи».

Рішенням від 16.06.2021 №83 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно відмовило ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти (а.с. 5-6).

Вказане рішення мотивоване тим, що проведеною Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевіркою не підтверджено перебування ОСОБА_1 на посаді «заступник директора школи з навчально-виховної роботи».

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою KM України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).

Згідно Переліку №909 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на посадах директора, його заступника з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старшого майстра виробничого навчання, майстра виробничого навчання, викладача, педагога професійного навчання, практичного психолога, соціального педагога, керівника гуртка, секції, студії та інших форм гурткової роботи.

Згідно п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п.4 Порядку №1191 страховий стаж, передбачений п.п. 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, для правильного вирішення цього спору слід встановити чи мала ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу за отримання грошової допомоги 30 років «педагогічного» стажу.

Так, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01.09.1982 по 18.08.1995 працювала на посаді вчителя початкових класів Тернопільської середньої школи №20, з 18.08.1995 на посаді заступника директора Тернопільської спеціалізованої початкової школи з поглибленням вивченням іноземної мови. 01.09.2012 посада заступника директора школи змінена на заступника директора з навчально-виховної роботи в початкових класах (а.с. 10-13).

На думку пенсійного органу посада - заступник директора, яку ОСОБА_1 займала в період з 18.08.1995 по 01.09.2012, не дає права на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки дана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

З 18.08.1995 по 31.08.2020 ОСОБА_1 працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Тернопільської початкової школи з поглибленим вивченням іноземних мов, однак запис в трудовій книжці за період роботи на цій посаді з 18.08.1995 до 01.09.2012 помилково вказаний як «заступник директора» без зазначення «з навчально-виховної роботи».

Згідно наказу директора Тернопільської початкової школи з поглибленим вивченням іноземних мов від 01.09.2012 №44-а, з 01.09.2012 назву посади позивача було приведено у відповідність до нормативних документів, а саме до наказу Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 №1205 «Про затвердження Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та Національного класифікатора України ДК 003:2010 (а.с. 17).

Факт роботи ОСОБА_1 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи з 18.08.1995 до 01.09.2012 підтверджується наказом Тернопільської початкової школи №1 від 19.03.2021 №11-к, в якому зазначено, що обсяг виконуваної ОСОБА_1 роботи відповідав обсягу роботи заступника директора з навчально-виховної роботи (а.с. 9); довідкою Тернопільської початкової школи №1 від 11.02.2021 №26 про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи з 18.08.1995 по 31.08.2020 (а.с. 14); довідкою №02-Д від 26.02.2021 в якій вказано, що позивач в період з 18.08.1995 по 01.09.2012 організовувала навчально виховний процес, а тому назва її посади «заступник директора школи» була вказана помилково (а.с. 16).

Крім того, факт перебування ОСОБА_1 саме на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи в період з 18.08.1995 до 01.09.2012 підтверджується наказами №38б від 10.10.1995, №33 від 03.09.1996 та №25 від 01.09.1997 про розподіл обов`язків між директором школи та його заступником, згідно яких заступник директора школи керує навчально виховним процесом (а.с. 18, 19, 20). Згідно наказів №12 від 01.09.2000, №53 від 01.09.2007, №53 від 01.09.2008, №54 від 01.09.2009, №54 від 01.09.2010, №40 від 01.09.2011 посада позивача зазначена саме як «заступник директора з навчально-виховної роботи» (а.с. 25-26, 40-45, 46-48, 49-51, 52-54, 55-57).

Згідно атестаційних листів від 22.10.2003 та від 20.10.2008 ОСОБА_1 займала посаду саме заступника директора з навчально-виховної роботи (а.с. 62, 64).

Згідно наказів про надання відпустки від 31.05.2007 №13-К, від 01.07.2008 №10а-к, від 01.06.2009 №12-к, від 05.07.2010 №23-к, від 31.05.2011 №19-к ОСОБА_1 займала посаду саме заступника директора з навчально-виховної роботи (а.с. 67, 68, 69-70, 71-73).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в період з 18.08.1995 по 01.09.2012 ОСОБА_1 дійсно займала посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи, що дає їй право на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного захисту порушених прав ОСОБА_1 необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, період роботи на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Тернопільської спеціалізованої початкової школи з поглибленням вивченням іноземної мови з 18.08.1995 по 01.09.2012.

Щодо твердження апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, то таке твердження не відповідає дійсності, адже ОСОБА_1 було оскаржено саме рішення від 16.06.2021 №83. При цьому позовну заяву було подано у серпні 2021 року. Таким чином, позивачем не було пропущено строк звернення до суду з позовною заявою.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі № 500/4787/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар