Справа № 480/6629/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2021 року Справа № 480/6629/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Сізової К.О.,
представника позивача - Грицини В.В.,
представника відповідача - Горяєвої А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/6629/21
за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
до Сумської міської ради,
треті особи: Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства", Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр"
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради (далі - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської міської ради (далі - відповідач), третя особа - Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства", в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4 від 15.01.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4 від 15.01.2019 (далі - рішення № 1232, оскаржуване рішення) вирішено скасувати п. 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4 від 15.01.2019 (далі - рішення № 4).
КП Міськводоканал Сумської міської ради не погоджується з вищезазначеним рішенням Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР у повному обсязі та вважає, що відсутні законні, достатні та обґрунтовані підстави для прийняття такого рішення та скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.01.2019 № 4 Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми, виходячи з наступного.
Позивач зазначає, що виконавчим комітетом Сумської міської ради, здійснюючи управління об`єктом житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Суми, забезпечення його належного утримання та ефективної експлуатації, з метою належного контролю за додержанням природоохоронного законодавства та упорядкування скиду стічних вод від промислових підприємств і організацій міста в міську каналізаційну систему водовідведення, рішенням від 15.01.2019 № 4 було затверджено «Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми», виходячи з технічних можливостей міської каналізаційної мережі та існуючого комплексу очисних споруд, з дотриманням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту, проект регуляторного акту та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднені шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації та шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника регуляторного акту в мережі Інтернет, тобто були оприлюднені у встановленому законом порядку і всі зацікавлені фізичні та юридичні особи, їх об`єднання мали можливість направити розробнику свої зауваження і пропозиції.
На думку позивача, рішення від 15.01.2019 № 4 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, зокрема, Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Крім того, позивач зауважує, що Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 (далі - Правила № 316) не встановлюють і не можуть в принципі, встановити єдині допустимі концентрації (далі -ДК) для всіх населених пунктів через різні можливості каналізаційних очисних споруд (КОС) та значення встановлених ГДС для них.
Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми, затверджені рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 4 від 15.01.2019 (далі - Правила № 4), на відміну від Правил № 316, враховують саме місцеві особливості приймання і очищення стічних вод споживачів та визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидатися до систем централізованого водовідведення міста Суми, виходячи з технічних можливостей міської каналізаційної мережі та існуючого комплексу очисних споруд в м. Суми.
Виконання вимог Правил № 4 та дотримання споживачами м. Суми ДК забруднюючих речовин, визначених в Додатку 3 до Правил № 4, дозволяє досягти всіх означених Правилами цілей їх прийняття.
Позивач зауважує, що правомірність дій виконавчого комітету Сумської міської ради щодо затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми рішенням від 15.01.2019 № 4 та дотримання ним процедури прийняття регуляторного акту підтверджується рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 № 480/3175/19, що набрало законної сили.
Позивач вважає безпідставним посилання в оскаржуваному рішенні на лист Державної регуляторної служби від 22.03.2021 № 1264/0/20-21, оскільки вказаний лист є лише пропозицією привести прийняті регуляторні акти у відповідність до принципів державної регуляторної політики. Водночас, ані Положенням про Державну регуляторну службу України, ані Законом № 1160 не передбачені механізми впливу Державної регуляторної служби під час прийняття, відстеження результативності та перегляду регуляторних актів, прийнятих виконавчими комітетами відповідних міських рад.
Позивач вважає, що висновок Державної регуляторної служби України стосовно того, що п. 4.3. розділу 4 та Додаток 3 Правил № 4 не узгоджуються з принципами державної регуляторної політики, визначеними ст. 4 Закону № 1160, є упередженим та необґрунтованим, таким, що ґрунтується лише на міркуваннях заявника, викладених у зверненні ТОВ Культурно-діловий центр, а тому не може братися до уваги.
Крім того, позивач звертає увагу на те, що при прийняття оскаржуваного рішення відповідачем було порушено Регламент Сумської міської ради. Так, з приводу проекту оскаржуваного рішення Сумської міської ради має місце юридичний висновок правового управління Сумської міської ради від 11.06.2021 № 57/07.01-13.01/02 про невідповідність проекту вимогам Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Однак, всупереч вимог ч. 6 ст. 29 Регламенту Сумської міської ради юридичний висновок правового управління Сумської міської ради від 11.06.2021 № 57/07.01-13.01/02 не був врахований Сумською міською радою при розгляді та прийнятті оскаржуваного рішення.
Позивач зауважує, що внаслідок прийняття Сумською міською радою рішення № 1232 відсутність місцевих Правил приймання стічних вод призведе до безконтрольного скиду споживачами в міську каналізаційну мережу стічних вод із значним перевищенням гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, які не відповідають місцевим особливостям роботи каналізаційно-очисних споруд м. Суми.
Очисні споруди підприємства не в змозі будуть справитися з надмірними концентраціями забруднюючих речовин через застаріле обладнання та незначну потужність споруд, що, в свою чергу, призведе до виникнення в місті аварійної ситуації, оскільки вихід з ладу очисних споруд загрожує залповим скидом у річку Псел неочищених стічних вод, що негативно вплине на екологічну ситуацію в місті. Позивач вважає що прийняте Сумською міською радою рішення №1232 може нашкодити, як інтересам Сумської міської територіальної громади, так і навколишньому природному середовищу.
Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, КП Міськводоканал Сумської міської ради, як виробник послуг централізованого водовідведення, має визначати ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів за показниками, встановленими додатком 4 до Правил № 316, які є більшими за показники ДК, встановлені місцевими Правилами приймання та не враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод каналізаційно-очисними спорудами м. Суми, концентрація мінералізації загальної (сухого залишку) не визначається взагалі, а отже і не обмежується взагалі при скидів споживачем у централізовану систему каналізації міста.
Ухвалою суду від 26.07.2021 позовну заяву КП Міськводоканал Сумської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Відповідач подав до суду відзив, на позовну заяву, в якому зазначив, що 15.01.2019 на засіданні виконавчого комітету Сумської міської ради прийняте рішення № 4 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми», яке набирало чинності з дня офіційного оприлюднення в Офіційному віснику Сумської міської ради. Дане рішення було прийнято з метою виконання наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення», а саме п. 4 Загальних положень Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених даним наказом, (далі - Правила № 316), згідно якого на підставі даних Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховує місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначає допустиму концентрацію (далі - ДК) забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.
Відповідач зауважує, що у даному випадку повноваження на прийняття оскаржуваного рішення визначені ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» згідно якого рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.
Відповідно до ч. 6 статті 29 Регламенту Сумської міської ради, затвердженого рішенням від 04 грудня 2020 року № 1 -МР «Про затвердження Регламенту роботи Сумської міської ради VIII скликання», у разі невідповідності проекту рішення вимогам чинного законодавства та/або вимогам Регламенту він повертається розробнику проекту на доопрацювання. У випадку наполягання суб`єкта нормотворчої ініціативи (ініціатора) проекту рішення на внесенні на розгляд міської ради проекту рішення, який повністю або деякі положення якого не відповідають вимогам чинного законодавства та/або Регламенту, Правове управління готує юридичний висновок на такий проект рішення.
Наявність висновку правового управління у матеріалах сесії та його врахування при розгляді проекту рішення є обов`язковою умовою.
Таким чином, твердження позивача про порушення Регламенту роботи Сумської міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення не відповідає дійсності, оскільки наявність юридичного висновку не є підставою для визнання його незаконним.
Таким чином, відповідач вважає, за формою та процедурою спірне рішення Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232 - МР «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми» № 4 від 15.01.2019 року» відповідає Регламенту та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Що стосується вирішення спору по суті, відповідач зазначив наступне.
По-перше, у листі Державної регуляторної служби України вих. № 1264/0/20-21 від 22.03.2021 не зазначено, які саме показники ДК забруднюючих речовин, зазначені у Додатку 3 до Правил м. Суми, значно занижені у порівнянні з ДК забруднюючих речовин, визначених Правилами № 316.
По-друге, Державна регуляторна служба України рекомендувала вжити заходів щодо приведення регуляторної діяльності Виконавчого комітету Сумської міської ради у відповідність до принципів державної регуляторної політики в частині необхідності перегляду та встановлення економічно обґрунтованих показників ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, не зазначаючи про необхідність скасування рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради. Процедура приведення у відповідність до принципів державної регуляторної політики визначена Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» з застосуванням механізмів відстеження, внесення змін тощо.
По-третє, Сумська міська рада мала можливість скасувати рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради лише в частині Додатку 3, залишивши текст самого регуляторного акту незмінним.
З урахуванням вищевикладеного, Сумська міська рада, просила суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на засадах верховенства права з недопущенням порушення прав та інтересів інших осіб.
Від третьої особи Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства" пояснень щодо позову до суду не надходило.
Ухвалою суду від 07.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" було залучене до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" подав до суду письмові пояснення на позовну заву, в яких зазначив, що з урахуванням ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцева рада наділена прямими дискреційними повноваженнями та може скасувати будь-яке рішення власних виконавчих органів безвідносно мотивів та підстав прийняття такого рішення. У той же час, ст. 26 Закону про місцеве самоврядування визначає лише спосіб реалізації наданих дискреційних повноважень ради в частині скасування актів власних виконавчих органів - акти, що це відповідають вимогам закону, скасовуються виключно на пленарних засіданнях ради. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 11 Закону України від 11.09.2003 №1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» органу місцевого самоврядування надано право за його ж ініціативою переглянути, зупинити дію та скасувати власний регуляторний акт. Таким чином, рішення Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4» від 15.01.2019», прийняте більшістю депутатів ради, обраних населенням міста Суми, є формою реалізації наданих місцевій раді дискреційних повноважень згідно Закону про місцеве самоврядування. У свою чергу заявлені позовні вимоги є способом втручання суб`єкта господарювання, КП «Міськводоканал» СМР, в повноваження органу місцевого самоврядування - Сумської міської ради, яка є представницьким органом територіальної громади та представляє інтереси населення міста Суми.
ТОВ «Культурно-діловий центр» вважає, що Сумська міська рада правомірно, з урахуванням наданих повноважень, скасувала незаконне рішення Виконкому СМР від 15.01.2019 № 4, яким були затверджені Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми. Факт протиправності та незаконності Рішення Виконкому СМР від 15.01.2019 № 4 підтверджується чисельними обставинами та доказами.
Представник третьої особи стверджує, що Правила № 4 встановлюють показники допустимої концентрації забруднюючих речовин, які є заниженими порівняно з аналогічними показниками, викладеними в Правилах приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 р. № 316 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення» (далі - «Державні правила № 316»).
Так, в місцевих правилах приймання стічних вод, затверджених оскаржуваним рішенням, суттєво занижено наступні показники ДК порівняно з Державними правилами №316: «Азот (сума азоту органічного та амонійного)» занижено у 2,5 рази; «Нафта та нафтопродукти» занижено у 4,76 раз; «Жири рослинні та тваринні» занижено у 6,41 раз; «Хлориди (С-1)» занижено у 4,43 раз; «Сульфати (S04-2-)» занижено у 5,17 раз; «СПАР аніонні» занижено у 23,26 раз; «Залізо (Fe)» занижено у3 рази.
При цьому, аналіз регуляторного впливу оскаржуваного нормативного акту не містить інформації щодо обладнання, вартості, витрат на обслуговування, які необхідно встановити суб`єктами малого підприємництва для забезпечення виконання регуляторного акту в частині дотримання всіх занижених показників ДК, а не тільки жирів рослинних та тваринних.
Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ «Культурно-діловий Центр» із відповідною скаргою до Державної регуляторної служби України.
За результатом розгляду звернення позивача, Державна регуляторна служба України, встановила чисельні порушення розробником регуляторного акту основних принципів державної регуляторної політики, та прийняла рішення, яким запропонувала міському голові міста Суми вжити заходи до усунення виявлених порушень. Вказане рішення Державної регуляторної служби України позивачем не оскаржувалось є чинним та обов`язковим до виконання.
На момент прийняття оскаржуваного у цій справі рішення, Виконавчий комітет Сумської міської ради не скористався наданими повноваженнями та не вніс зміни в прийнятий нормативно правовий акт. Таким чином, Сумська міська рада, використовуючи власні дискреційні повноваження, скасувала регуляторний акт підконтрольного та підзвітного виконавчого органу. Рішення Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4» від 15.01.2019» було прийнято, у тому числі, але не виключно, з метою усунення допущених порушень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», на що вказала Державна регуляторна служба України в листі, адресованому міському голові міста Суми від 22.03.2021 № 1264/0/20-21.
Враховуючи викладене, представник третьої особи ТОВ «Культурно-діловий центр» просив відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 28.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні наголошував на тому, що спірне рішення прийняте в межах повноважень Сумської міської ради та не порушує норм чинного законодавства України. При вирішенні спору по суті представник відповідача поклався на розсуд суду.
Представники третіх осіб у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.01.2019 на засіданні виконавчого комітету Сумської міської ради прийняте рішення № 4 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми», яке набрало чинності з дня офіційного оприлюднення в Офіційному віснику Сумської міської ради (а.с. 18-19, т.1), пунктом 1 якого затверджено Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми (додаються) (а.с. 20-41, т. 1).
26.03.2021 на адресу Сумського міського голови Лисенка О.М. надійшов лист Державної регуляторної служби України вих. № 1264/0/20-21 від 22.03.2021 в якому наголошувалося, що показники ДК забруднюючих речовин, зазначені у Додатку 3 до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми, значно занижені у порівнянні з ДК забруднюючих речовин, визначених Правилами № 316, що призводить до додаткових фінансових витрат суб`єктів господарювання, які полягають у необхідності будування локальних очисних споруд, замовленні специфічного обладнання тощо. Крім цього, за позицією ДРС, відсутність в аналізі регуляторного впливу до рішенні виконавчого комітету Сумської міської ради № 4 від 15.01.2019 повної обрахованої інформації щодо прогнозованого розміру коштів і часу, що витрачатимуться суб`єктами господарювання для виконання пункту 4.3 розділу 4 Правил м. Суми, а також належного обґрунтування щодо потреби у зниженні відповідних норм ДК забруднюючих речовин призводить до нівелювання балансу інтересів суб`єктів господарювання та держави, що вказує на необхідність у застосуванні у конкретному регіоні ДК забруднюючих речовин, визначених Правилами № 316.
Враховуючи викладене, Державна регуляторна служба України рекомендувала вжити заходів щодо приведення регуляторної діяльності Виконавчого комітету Сумської міської ради у відповідність до принципів державної регуляторної політики в частині необхідності перегляду та встановлення економічно обґрунтованих показників ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, що скидаються до системи централізованого водовідведення міста Суми, визначених пунктом 4.3 розділу 4 Правил м. Суми, затверджених рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 4 від 15.01.2019 р. № 4 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми» (а.с. 67-71, т. 2).
30.06.2021 Сумська міська рада прийняла рішення № 1232-МР "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми» № 4 від 15.01.2019 року", яким у зв`язку із недодержанням виконавчим комітетом Сумської міської ради принципів державної регуляторної політики, незабезпеченням здійснення державної регуляторної політики в частині належної підготовки аналізу регуляторного впливу, що полягає у відсутності об`єктивного розрахунку очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії прийнятого рішення, як регуляторного акту, невідповідністю розрахунку розміру витрат реальним обсягам для впровадження та виконання вимог такого рішення, використанням необґрунтованих та недостовірних відомостей за результатами консультацій з представниками мікро- та малого підприємництва щодо оцінки впливу регулювання, встановленням економічно необґрунтованих показників допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, що скидаються до системи централізованого водовідведення міста Суми, необґрунтованим встановленням контролю допустимої концентрації забруднюючих речовин щодо мінералізації загальної (сухого залишку) в стічних водах, що скидають споживачі до системи централізованого водовідведення міста Суми, керуючись листом Державної регуляторної служби України вих. № 1264/0/20-21 від 22.03.2021 року, ст.ст. 4, 5, 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та ст. ст. 25, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішила:
1) Скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми» № 4 від 15.01.2019 року;
2) Зобов`язати виконавчий комітет Сумської міської ради при затвердженні нових правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми додержуватися принципів державної регуляторної політики та забезпечити належну підготовку аналізу регуляторного впливу проекту рішення з цього приводу;
3) Департаменту комунікацій та інформаційної політики Сумської міської ради (Кохан А.І.) оприлюднити дане рішення після його прийняття та підписання в "Офіційному віснику" Сумської міської ради та на офіційному сайті Сумської міської ради в мережі Інтернет в строки визначені чинним законодавством України;
4) Дане рішення набирає чинності з дня офіційного оприлюднення;
5) Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (а.с. 80, т. 2).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 5 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР«Про місцеве самоврядування» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води.
Частинами 5, 6, 10, 11 і 12ст. 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11 вересня 2003 року № 1160-IV (далі - Закон № 1160-IV), згідно статті 1 якого:
- регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;
- регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;
- розробник проекту регуляторного акта - регуляторний орган або інший орган, установа, організація, особа чи група осіб, що уповноважені розроблювати або організовувати, спрямовувати та координувати діяльність з розроблення проекту регуляторного акта.
Приписами ст. 13 Закону України від 10 січня 2002 року № 2918-III «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (далі - Закон № 2918-III) передбачено, щодо повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення належать: затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.
Статтею 13-1 Закону № 2918-III встановлено, що у населених пунктах, популяційний еквівалент яких становить 2 тисячі і більше, впровадження централізованого водовідведення є обов`язковим.
Якщо будівництво та впровадження системи централізованого водовідведення матиме негативний вплив на навколишнє природне середовище або пов`язане з надмірними витратами, повинні використовуватися індивідуальні або інші відповідні системи, які забезпечують такий самий рівень захисту навколишнього природного середовища, відповідно до нормативів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.
Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.
Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ фізичних і юридичних осіб до затверджених місцевих правил.
Місцеві правила включають: основні вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту підприємствами централізованого водовідведення; популяційний еквівалент населеного пункту; основні вимоги щодо скидання стічних вод до систем централізованого водовідведення суб`єктами господарювання; вимоги щодо якості і режиму скидання стічних вод; визначення механізму контролю за скиданням стічних вод; розмір плати, що справляється із суб`єктів господарювання за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення та за порушення вимог щодо якості і режиму скидання стічних вод; визначення механізму компенсації власнику мереж, споруд, устаткування системи централізованого водовідведення відповідного населеного пункту витрат на відновлення таких мереж, споруд, устаткування, зумовлених їх пошкодженням чи руйнуванням внаслідок порушення вимог щодо скидання стічних вод; інші вимоги, передбачені законом.
Пунктом 4 Правил N 316 встановлено, що на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення.
Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.
Як встановлено судом, однією з підстав прийняття оскаржуваного у цій справі рішення став лист Державної регуляторної служби України від 22.03.2021, в якому наголошувалося на необхідності вжиття заходів щодо приведення даного рішення у відповідність до принципів державної регуляторної політики, а саме перегляду та встановленню економічно обґрунтованих показників допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, що скидаються до системи централізованого водовідведення міста Суми, визначених пунктом 4.3 розділу 4 Правил м. Суми, затверджених Рішенням № 4.
Така позиція Державної регуляторної служби України сформувалась після розгляду звернення ТОВ «Культурно-діловий центр» щодо відповідності Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Суми, затверджених Рішенням № 4, принципам державної регуляторної політики.
Повноваження Державної регуляторної служби України на розгляді відповідних звернень та прийняття рішень по ним визначені Законом № 1160 та Положенням про Державну регуляторну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 № 724 (далі - Положення).
Так, пунктом 1 Положення визначено, що державна регуляторна служба І України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізм державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.
Відповідно до пп. 35 п. 4 Положення ДРС відповідно до покладених на неї завдань здійснює розгляд звернень громадян, громадських формувань та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю ДРС.
Під час розгляду звернення ТОВ «Культурно-діловий центр» ДРС встановлено, що пунктом 4.3 розділу 4 Правил м. Суми визначені ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, які наведені у додатку 3 до цих правил.
Однак, показники ДК забруднюючих речовин, зазначені у додатку 3 до Правил м. Суми, значно занижені у порівнянні із ДК забруднюючих речовин, визначених Правилами № 316, що призводить до додаткових фінансових витрат суб`єктів господарювання.
При цьому, ДРС України наголошує, що оцінка впливу окремого регулювання на відносини у відповідній сфері має бути прогнозованою та обрахованою на підставі аналізу регуляторного впливу до конкретного регуляторного акту.
Як вбачається з аналізу регуляторного впливу до Рішення № 4 загальна сума витрат суб`єкта господарювання не повинна перевищувати 4 596,50 грн.
Однак у зв`язку із заниженням показників ДК забруднюючих речовин ці витрати значно зростають (на закупку специфічного обладнання для очищення стічних, щоб їх показники відповідали показникам ДК забруднюючих речовин визначених Рішенням № 4).
Крім цього, в АРВ до проекту Рішення № 4 не враховано, що українські виробники очисного обладнання виробляють продукцію під вимоги державних норм, тобто для досягнення показників згідно Правил № 316. Для досягнення показників ДК забруднюючих речовин, які наведені у додатку 3 до Правил м. Суми, будь-якому виробнику необхідно здійснити окреме проектування обладнання, налагодити його випуск та пройти обов`язкову сертифікацію. За таких умов вартість очисного обладнання, здатного здійснити очистку стоків до рівня занижених норм, в десятки разів перевищує вартість серійного обладнання.
Також, в листі Державної регуляторної служби України зазначено й інші порушення вимог Закону № 1160, а саме відсутність загального об`єму стічних вод, які надходять від усіх фізичних та юридичних осіб, та доля цих скидів від суб`єктів господарювання, на яких поширюється дія Правил м. Суми, відсутність розрахунків витрат у кількісній та монетарних формах для суб`єктів господарювання, яких вони можуть зазнати внаслідок запровадження даних правил та як наслідок відсутність повної обрахованої інформації щодо прогнозованого розміру коштів і часу, що витрачатимуть суб`єкти господарювання да виконання п. 4.3 розділу 4 Правил м. Суми, що призводить до нівелювання балансу інтересів суб`єктів господарювання та держави та суперечить принципам державної регуляторної політики.
В своєму листі ДРС наголошувала на необхідності приведення регуляторної політики виконавчого комітету Сумської міської ради у відповідність до принципів державної регуляторної політики в частині перегляду та встановленню економічно обґрунтованих показників ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, що скидаються до системи централізованого водовідведення м. Суми.
Відповідно до ст. 28 Закону №1160 рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення.
Виконання органами виконавчої влади рішень уповноваженого органу і передбачає підготовку проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято рішення, або про визнання цього регуляторного акта таким, що втратив чинність.
В силу вимог Закону № 1160 у разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, в тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.
В контексті спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити, також, наступне.
Відповідно статті 140 Конституції України (далі - Конституція) місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно ст. 142 Конституції матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно статті 144 Конституції орган місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
З аналізу конституційних положень можна зробити висновок, що органи місцевого самоврядування здійснюють владні повноваження і самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.
Слід підкреслити, що такі ж положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, яка ратифікована Верховною Радою України 15.07.1997. Вона встановлює, що головні повноваження і функції ОМС визначаються Конституцією або законом.
Відповідно ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.
Відповідно статті 5 ч. 1 ст. 5 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон про місцеве самоврядування) система місцевого самоврядування включає:
територіальну громаду;
сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;
районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону про місцеве самоврядування, територіальна громада села, селища, міста є первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.
Частиною 1 ст. 10 Закону про місцеве самоврядування встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Частиною 3 ст. 10 Закону про місцеве самоврядування закріплено, що представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до ст. 11 Закону про місцеве самоврядування виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам І виконавчої влади.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону про місцеве самоврядування виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.
Згідно із частиною 1 ст. 12 Закону про місцеве самоврядування сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Частиною 3 статті 12 Закону про місцеве самоврядування сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
З урахуванням викладеного, виконавчі комітети рад є їх виконавчими органами, які очолює міський голова.
Статтею 25 Закону про місцеве самоврядування закріплено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону про місцеве самоврядування рада в межах своїх Повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно ч. 6 ст. 59 Закону про місцеве самоврядування виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх Повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його Засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Відповідно до ч. 9 ст. 59 Закону про місцеве самоврядування рішення І виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.
Крім того, пунктом 15 ч. 1 ст. 26 Закону про місцеве самоврядування встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.
З аналізу норм ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" можливо дійти висновку про те, що скасування рішення власних виконавчих органів є прямим дискреційним повноваженням місцевої ради.
Судом встановлено, що депутатами Сумської міської ради був підготовлений проект рішення Сумської міської ради «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до системи нейтралізованого водовідведення міста Суми» № 4 від 15.01.2019 (а.с. 3-4, т. 2).
Відповідно до ст. 26 Регламенту роботи Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 04.12.2020 № 1-MP «Про затвердження Регламенту роботи Сумської міської ради VІІІ скликання» (далі - Регламент) право нормотворчої ініціативи мають депутат (депутати) міської ради.
Частиною 1 ст. 28 Регламенту визначено, що проект рішення міської ради готує суб`єкт нормотворчої ініціативи в міській раді, визначений статтею 26.
Частинами 5, 6 даної статті встановлено, що при розробці проекту рішення розробник повинен провести аналіз проекту рішення щодо наявності будь-яких невідповідностей чи протиріч з виданими раніше актами з даного питання, а також відповідних положень чинного законодавства. Якщо рішення, що пропонується до прийняття, виключає дію рішення, раніше прийнятого з цього питання, воно повинно містити пункт про визнання попереднього рішення або його частини таким, що втратило чинність.
У разі невідповідності проекту рішення вимогам чинного законодавства та/або вимогам Регламенту він повертається розробнику проекту на доопрацювання. У випадку наполягання суб`єкта нормотворчої ініціативи (ініціатора) проекту рішення на внесенні на розгляд міської ради проекту рішення, який повністю або деякі положення якого не відповідають вимогам чинного законодавства та/або Регламенту, Правове управління готує юридичний висновок на такий проект рішення.
Наявність висновку Правового управління у матеріалах сесії та його врахування при розгляді проекту рішення є обов`язковою умовою.
З урахуванням вимог Регламенту Правовим управлінням Сумської міської ради був підготовлений юридичний висновок від 11.06.2021 № 57/07.01-13.01/02 (а.с. 5-8, т. 2) щодо даного проекту рішення, крім цього до проекту були надані заперечення КП «Міськводоканал» CMP № 22/3992 від 15 червня 2021 р. (а.с. 9-14, т. 2) та під час розгляду даного питання на сесії ради директором КП «Міськводоканал» було оголошено офіційне звернення від «Професійної Асоціації екологів України» № 4456 від 29.06.2021 (а.с. 15, т. 2) з приводу даного питання.
Як встановлено з витягу із протоколу I пленарного засідання VIII сесії Сумської міської ради VIII скликання від 30 червня 2021 року юридичний висновок правового управління Сумської міської ради до проєкту рішення на стор. 965-968 матеріалів сесії доданий до протоколу (а.с. 93-94 т. 2).
За таких обставин, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що юридичний висновок від 11.06.2021 № 57/07.01-13.01/02 не був врахований Сумською міською радою при розгляді та прийнятті оскаржуваного рішення.
Частиною 1 ст. 50 Регламенту визначено, що рішення міської ради з будь-якого питання приймаються на її пленарному засіданні після обговорення шляхом відкритого поіменного голосування за допомогою електронної системи або іншими видами та способами, передбаченими цим Регламентом. Відповідно до ч. 4 ст. 50 Регламенту рішення міської ради в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування Україні» (крім рішень з процедурних питань) приймаються, якщо за них проголосувала більшість депутатів від загального складу міської ради.
Як встановлено із витягу з протоколу І пленарного засідання VIII скликання Сумської міської ради (а.с. 93-94, т. 2) за прийняття даного рішення проголовували 23 депутати, що є більшістю від загального складу депутатів міської ради та відповідає вимогам Регламенту.
Таким чином, оскаржуваним рішенням Сумська міська рада, в порядку реалізації дискреційних повноважень, на підставі ч. 9 ст. 59 Закону про місцеве самоврядування, на пленарному засіданні скасувала рішення власного виконавчого органу - Виконавчого комітету Сумської міської ради.
При цьому судом враховано, що пунктом 2 оскаржуваного рішення передбачено обов`язок виконавчого комітету Сумської міської ради при затвердженні нових правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми додержуватися принципів державної регуляторної політики.
У Рішенні Конституційного суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 наголошено на тому, що системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування Законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право Випливає із конституційного повноваження органу місцевого самоврядування самостійно Вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів Невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи Заінтересованих осіб в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний суд України, це не позбавляє органи місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити чи скасувати прийнятий Ним правовий акт.

У справі №140/756/19 (адміністративне провадження № К/9901/13 882/20) в пункті 31 Постанови від 22.10.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав; - що між представницьким та виконавчим органами місцевого самоврядування не повинно бути суперечності у розумінні інтересів територіальної громади. Це виявляється, зокрема, і в тому, що відповідно до ч. 9 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів та органів місцевого самоврядування не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 111 рішення від 31.07.2008 у справі «Druћstevnн zбloћna Pria and Others v. the Czech Republic», пункт 157 рішення від 21.07.2011 у справі «Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus»).

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (пункт 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі «Obermeier v. Austria»; пункт 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі «Grande Stevens v . Italy»).

Отже спірне рішення відповідача повинно бути перевірено адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності його прийняття.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Сумської міської ради від 30.06.2021 № 1232-МР «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Суми № 4» від 15.01.2019», прийняте більшістю депутатів ради, обраних населенням міста Суми правомірно, відповідно до вимог закону та є формою реалізації наданих місцевій раді дискреційних повноважень згідно Закону про місцеве самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сумською міською радою, як суб`єктом владних повноважень доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Сумської міської ради, треті особи: Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства", Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурно-діловий центр" про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 06.12.2021.