Справа № 160/3373/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/3373/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. (суддя Юрков Е.О.) в адміністративній справі № 160/3373/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області у призначенні та виплаті їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області призначити пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і виплачувати з 26.01.2021р. та виплатити заборгованість, що утворилася з 26 січня 2021 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровської області зарахувати позивачці для призначення пенсії в якості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, періоди з 09.08.1993 р. по 30.06.1994 р., з 12.12.1996 р. по 03.03.1997 р., з 03.01.1998 р. по 11.04.2002 р. та зарахувати до загального страхового стажу періоди з 01.09.1988 р. по 30.07.1993 р. та з 03.01.1994 р. по 28.02.1994 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом № 0400-010303-8/21813 від 12.02.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 09.08.1993 року по 30.06.1994 року та з 01.07.1994 року по 11.12.1996 року до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років (працівник охорони здоров`я), зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2021 року про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачкою, яка зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. На думку ОСОБА_1 , вона не зобов`язання надавати додаткових документів для призначення їй пенсії за вислугу років, оскільки інформація щодо підприємств, на яких вона працювала, є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Уся інформація про роботу працівника є у трудовій книжці. Також, суд застосував норми права, які не діяли в спірний період. Стаття 3 Закону № 2108-ХІІ має застосовуватись в редакції станом з 1993 по 2002 роки, яка не вимагала ані ліценції, ані сертифікації медичного закладу.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 : - 09.08.1993 року зарахована в аптеку № 126 для проходження інтернатури (наказ № 2 від 09.08.1993 р.); - 01.07.1994 року переведена на посаду провізора-технолога (наказ № 2 від 23.06.1994 р.); - 11.12.1996 року переведена в ТОВ "Фармакон" (наказ № 15 від 11.12.1996 р.); - 12.12.1996 року прийнята ТОВ "Фармакон" на посаду провізора-технолога (наказ № 2 від 12.12.1996 р.); - 03.03.1997 року вивільнена від роботи (наказ № 16 від 03.03.1997 р.); - 03.03.1997 року прийнята на посаду провізора в ТОВ ПКФ "Оріон" (наказ № 90 від 03.03.1997 року); - 02.01.1998 року звільнена за переведенням до фірми "Сампо" (наказ № 109 від 02.01.1998 р.); - 02.01.1998 року прийнята за переведенням на посаду провізора (наказ № 6 від 02.01.1998 р.); - 12.04.2002 р. звільнена за ст.38 КЗпП України (наказ № 8 від 12.04.2002 р.). Відповідно до диплома НОМЕР_2 від 30.06.1993 року, ОСОБА_1 закінчила повний курс Запорізького медичного інституту за спеціальністю «фармація» та рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24.06.1993 року присвоєно кваліфікацію «провізора». Згідно сертифіката № 69 до диплому НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у 1993 році закінчила Запорізький медичний інститут, та з 03.01.1994 року по 28.02.1994 року проходила очну інтернатуру на базі фармацевтичного факультету Запорізького медичного інституту по спеціальності провізор загального профілю. ОСОБА_1 26.01.2021 року подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010303-8/21813 від 12.02.2021 року повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з того, що стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років, складає менше 26 років 6 місяців. Зазначено, що згідно наданої трудової книжки стаж за вислугу років на 11.10.2017 складає 17 років 11 місяців 12 днів (при необхідному 26,6), тому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До вислуги років не зарахований період роботи з 09.08.1993 по 30.06.1994, оскільки в трудовій книжці не зазначена посада, на якій ви працювали. Зарахувати до вислуги років періоди роботи у ООО "Фармакон" з 12.12.1996 по 03.03.1997, у ТОВ "Оріон" з 04.03.1997 по 02.01.1998, у приватній фірмі "Сампо" з 03.01.1998 по 11.04.2002 згідно трудової книжки неможливо, оскільки не надані додаткові документи, підтверджуючі що вищевказані заклади належать до аптек або закладів охорони здоров`я. Також вказано, що для зарахування періоду навчання до загального страхового стажу необхідно надати підтверджуючу довідку, оскільки по батькові в дипломі не відповідає даним паспорту.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що доказів того, що позивач у період роботи з 12.12.1996 року по 03.03.1997 року в ТОВ "Фармакон", з 03.03.1997 року по 02.01.1998 року в ТОВ ПКФ "Оріон", з 02.01.1998 року по 12.04.2002 року в фірмі "Сампо" займала посаду у закладах охорони здоров`я, зокрема аптечного закладу, матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає наступне:

Зі змісту статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№ 1788-ХІІ) вбачається, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років. Вони встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону № 1788-ХІІ).

Пунктом "е" статті 55 наведеного Закону (в редакції на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії - січень 2021 р.) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають:працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

Тобто за змістом цієї норми Закону законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за пунктом «е» статті 55 Закону № 1788- XII.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

У розділі 2 «Охорона здоров`я» цього Переліку № 909 визначено, що робота на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів дає право на пенсію за вислугу років. При цьому серед найменувань закладів і установ зазначено не тільки аптеки, а й аптечні кіоски, аптечні магазини, але не зауважено, що вони мають бути обов`язково акредитованими. Крім того, у примітці 2 до Переліку № 909 установлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Визначення поняття «заклад охорони здоров`я» міститься у статті 3 Закону № 2108-XII, згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Фармакон"(м. Марганець, вул. Радянська, будинок 76) зареєстровано 11.12.1996 із такими видами діяльності - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами, оптова торгівля фармацевтичними товарами, виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів. Підприємство перебуває в стані припинення з 22.06.2015.

За даними трудової книжки, позивачка працювала провізором у ТОВ "Фармакон" з 12.12.1996 по 03.03.1997.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне підприємство приватна фірма "САМПО" (м. Марганець, вул. Лесі Українки, будинок 1) зареєстровано 15.08.1997 із такими видами діяльності - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами, оптова торгівля фармацевтичними товарами, медична практика, ветеринарна діяльність.

За даними трудової книжки, позивачка працювала провізором у ТОВ "САМПО" з 02.01.1998 по 12.04.2002.

Разом з цим, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо державної реєстрації наявний єдиний запис про державну реєстрацію ТОВ "ПКФ "ОРІОН" в Автономній республіці Крим з 18.06.1999, проте як у трудовій книжці позивачки період її роботи у ТОВ "ПКФ ОРІОН" датується з 03.03.1997 по 02.01.1998.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 р. у справі №492/446/15-а дійшла висновку, що особи, які працювали на посадах фармацевтів в аптечних кіосках, за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитаційних сертифікатів, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ. На працівника аптечного закладу не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення акредитації відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки контроль за додержанням аптечними закладами правил здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, у тому числі в питаннях проходження акредитації, покладався чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Щодо вимоги про наявність ліцензій (спеціального дозволу) на заняття роздрібною реалізацією лікарських засобів, колегія суддів звертає увагу, що Правила реалізації лікарських засобів були затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 447 від 12 травня 1997 р.

Згідно статті 19 Закону України "Про лікарські засоби" оптова закупівля, оптова і роздрібна реалізація лікарських засобів на території України здійснюються підприємствами, установами, організаціями та громадянами на підставі спеціального дозволу (ліцензії), який видається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У ліцензії на оптову закупівлю, оптову та роздрібну реалізацію лікарських засобів зазначаються групи лікарських засобів, закупівлю та реалізацію яких може здійснювати суб`єкт господарської діяльності залежно від наявних у нього умов щодо забезпечення їх зберігання та якості. Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на діяльність, пов`язану з оптовою закупівлею, оптовою і роздрібною реалізацією лікарських засобів, які можуть відпускатися населенню без рецепта лікаря. Реалізація зазначених лікарських засобів здійснюється відповідно до правил торгівлі, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачка позбавлена можливості надати докази наявності ліцензій у її роботодавців в період часу, коли держава лише формувала правила роботи на ринку послуг з реалізації лікарських засобів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду визнала право осіб на зарахування до спеціального стажу їх роботу в аптечних закладах за відсутності акредитації останніх, незважаючи на те, що ця обставина була обов`язковою для підтвердження статусу аптечного закладу як закладу охорони здоров`я.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді провізора ТОВ "Фармакон" з 12.12.1996 по 03.03.1997 та ТОВ "САМПО" з 02.01.1998 по 12.04.2002, а також проходження інтернатури з 09.08.1993 по 30.06.1994 (первинна післядипломна спеціалізація) підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Разом з цим, період її роботи у ТОВ "ПКФ "ОРІОН" з 03.03.1997 по 02.01.1998 не підлягає зарахуванню до спеціального стажу за наведених вище підстав. Також, обґрунтованою суд апеляційної інстанції вважає і відмову відповідача у зарахуванні до загального стажу періоду навчання, зважаючи на невідповідність особистих даних у дипломі даним паспорту.

Позивачка також просить суд апеляційної інстанції задовольнити її позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати їй пенсію за вислугу років з 26 січня 2021 р. Однак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що прийняття рішення щодо призначення пенсії відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, тому належним способом захисту порушених прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2021 року про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміні рішення суду першої інстанції шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом четвертим наступного зміту:

" Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 12.12.1996 по 03.03.1997 та з 02.01.1998 по 12.04.2002 до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років (працівник охорони здоров`я)".

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. в адміністративній справі № 160/3373/21 залишається судом апеляційної інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. в адміністративній справі № 160/3373/21 змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом четвертим наступного змісту:

" Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 12.12.1996 по 03.03.1997 та з 02.01.1998 по 12.04.2002 до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років (працівник охорони здоров`я)".

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. в адміністративній справі № 160/3373/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 листопада 2021 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук