Справа № 520/13695/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р. Справа № 520/13695/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 р. (ухвалене суддею Ніколаєвою О.В.) по справі № 520/13695/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Харківській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 63993-5706-2031 від 15.06.2020 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 р. відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та підлягає скасуванню, так як позивач не перебував у статусі платника земельного податку в 2020 році.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 р. замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у Харківській області (код в ) на Головне управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 19.04.2004 р. між Харківською міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір № 6677/04 оренди земельної ділянки, площею 0,0244 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 23.12.2015 р. у справі № 640/15419/15-ц, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 р. та постановою Верховного Суду від 30.01.2020 р., внесено зміни до договору оренди № 6677/04 від 19.04.2004 р. шляхом укладення додаткової угоди до даного договору оренди землі у редакції, наданій Харківською міською радою.

Умовами вищевказаної угоди передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, відповідно до витягу з технічної документації від 08.11.2013 р. № 247 становить 873888 грн. При змінах у нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки. Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком від 02.12.2013 р. № 1046/14 на рік становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 48937,73 грн., або у місяць 4078,14 грн. Орендар самостійно здійснює обчислення орендної плати за землю з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки, визначеної законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами. Розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміни нормативної грошової оцінки.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вищевказана додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 30.04.2004 р. № 6677/04 зареєстрована 11.05.2019 р.

15.06.2020 р. Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 63993-5706-2031, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2020 податковий рік у сумі 92844,96 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване та не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 7.1, 7.3, 7.4 ст.7 Податкового кодексу України, під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку. Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належать, зокрема, податок на майно.

Згідно із п.п. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається, з плати за землю.

Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно із п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, землекористувачі.

Відповідно до п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно із п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно із пп. 288.5.1. п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Відповідно до п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (п. 287.7 ст. 287 Податкового кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки па підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 р., визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору № 6677/04 від 19.04.2004 р. є орендарем земельної ділянки, площею 0,0244 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , умови якої змінені, шляхом укладення додаткової угоди до даного договору оренди землі у редакції, наданій Харківською міською радою.

У зв`язку з тим, що вищевказаною додатковою угодою, яка зареєстрована 11.05.2019 р. встановлено, що розмір орендної плати переглядається, у тому числі, у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміни нормативної грошової оцінки, контролюючим органом здійснено нарахування позивачу орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 92844,96 грн., в автоматичному режимі засобами АІС «Податковий блок» за наступною формулою: (873888 грн.*1*1*1*1,249*1,433*1,06*1*1*1)*5.6%, де: 873888 грн. - нормативно грошова оцінка земельної ділянки, визначена у пункті 1.4 додаткової угоди; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2011 рік; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2012 рік; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2013 рік; 1,249 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2014 рік; 1,433 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2015 рік; 1,06 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2016 рік; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2017 рік; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2018 рік; 1 - коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки землі за 2019 рік; 5,6 - визначений пунктом 2.1 додаткової угоди відсоток, що використовується при розрахунку розміру орендної плати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки розрахунок орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік здійснений контролюючим органом, з врахуванням встановленого додатковою угодою розміру орендної плати, то оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача обґрунтоване та не підлягає скасуванню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Харківській області, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 податковий рік обґрунтоване та не підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази державної реєстрації припинення позивачем права оренди вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.18.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів апелянта, що він не перебував у статусі платника земельного податку в 2020 році, оскільки згідно із договором купівлі-продажу від 20.12.2019 р. серії НОЕ № 319576, укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), продавець передав, а покупець прийняв у особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , тобто, у 2020 році він вже не був орендарем земельної ділянки, площею 0,0244 га, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову ОСОБА_1 , позивач не погоджувався з розміром орендної плати за 2020 рік, а не з наявністю чи відсутністю в нього обов`язку сплачувати таку орендну плату, тобто, вказані позивачем в апеляційній скарзі обставини судом першої інстанції не досліджувалися, оскільки вони не були заявлені в суді першої інстанції.

Крім того, позивачем до суду першої інстанції договір купівлі-продажу від 20.12.2019 р. серії НОЕ № 319576 в якості доказу не подавався та судом першої інстанції не досліджувався.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки в апеляційній скарзі позивачем вказані підстави та надані докази, які не вказані в позовній заяві та не досліджувалися судом першої інстанції при розгляді справи, то в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції вказаним підставам та доказам правова оцінка не надається.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 по справі № 520/13695/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич