Справа № 640/18209/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Київ № 640/18209/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Зернова група Київ"
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю:

від позивача - Солод Р.В.;

від відповідача - Гайдай В.М.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернова група Київ" (далі - ТОВ "Зернова група Київ") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у м. Києві від 14.06.2021:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2330773,00 грн, у тому числі: 1864618,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 466155,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2019 року на 183082,00 грн;

№ 8 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 37320,21 грн;

№ про застосування штрафу за затримку на 3 календарних дні сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 % в сумі 2587,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акта перевірки є безпідставними та не можуть бути покладені в основу прийнятих рішень. Зокрема, звертає увагу, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Таким чином, за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і використання його у власній господарській діяльності, неподання такого документа як товарно-транспортна накладна не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак, і не може бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Також, позивач звертає увагу, що порушення постачальником товару вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки та про злагодженість дій між ними. Крім того, позивач звертає увагу, що податкові накладні № 230 від 05.11.2018 та № 829 від 16.11.2018 на поставку кукурудзи зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак, з огляду на застосування положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, для покупця товарів/послуг є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Стверджує, що відповідачем невірно розраховано розмір пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічним операціях ТОВ "Зернова група Київ". Також, на переконання позивача, у відповідача не було правових підстав для притягнення останнього до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 21.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/18209/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 23.09.2021.

12.08.2021 до суду від представника відповідача Гайдая В.М. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що позивачем не надано до перевірки товарно-транспортні накладні, які підтверджують транспортування товару ТОВ "Форест Санрайз" на адресу позивача, що зафіксовано в акті ненадання документів. На переконання представника відповідача, ненадання товарно-транспортних накладних унеможливлює встановлення обставин щодо того, яким чином ТОВ "Форест Санрайз" могло відвантажувати товари ТОВ "Зернова група Київ". Крім того, на адресу відповідача надійшов акт перевірки ТОВ "Форест Санрайз" № 966/14.13/40949294, яким встановлено ряд порушень останнім. Проаналізувавши вказані обставини, контролюючий орган вважає, що перевіркою не підтверджується проведення господарських операцій ТОВ "Зернова група Київ" за листопад 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ "Форест Санрайз". В решті заявлених вимог, відповідач вважає, що останні є безпідставними, позаяк не спростовують встановлені під час перевірки порушення.

27.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої останній просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні 23.09.2021 оголошено перерву до 21.10.2021.

21.10.2021 представник відповідача Гайдай В.М. подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду від 21.10.2021 закрито підготовче провадження у справі № 640/18209/21 та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 25.11.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 25.11.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.11.2021 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 25.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 22.04.2021 по 17.05.2021 посадовими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Зернова група Київ", за результатами якої складено акт від 24.05.2021 № 40676/ж5/26-15-07-01-05/40154425.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Зернова група Київ" вимог:

пункту 1 розділу 4 наказу від 28.01.2016 № 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", із змінами і доповненнями, пункту 44.1, пункту 44.5, пункту 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1864618,00 грн, в тому числі: за січень 2019 року на суму 1509843,00 грн та червень 2019 року на суму 354775,00 грн, встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту всього на суму 183082,00 грн;

пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничного строку сплати сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість;

статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного отримання оплати за відвантажений товар на суму 2488013,79 грн за контрактом від 02.06.2017 № Р059692 з "MIRIADA LIMITED" (Гонконг).

На підставі виявлених порушень 14.06.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2330773,00 грн, у тому числі: 1864618,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 466155,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2019 року на 183082,00 грн;

№ 8 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 37320,21 грн;

№ про застосування штрафу за затримку на 3 календарних дні сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 % в сумі 2587,63 грн.

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 № та № були наступні обставини.

У акті перевірки відповідач стверджує, що перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 встановлено завищення задекларованих ТОВ "Зернова група Київ" показників у рядку 10.1 декларації "Придбання (виготовлення, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 %" на загальну суму 2047500,00 грн, в тому числі за листопад 2018 року в сумі 2047500,00 грн.

Досліджуючи господарські ТОВ "Зернова група Київ" та ТОВ "Форест Санрайз" контролюючий орган у акті перевірки зазначив, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують транспортування товару ТОВ "Форест Санрайз" на адресу ТОВ "Зернова група Київ", що зафіксовано в акті ненадання документів від 17.05.2021.

У відповідь на запит Головного управління ДПС у м. Києві від 19.02.2021 № 6533/7/26-15-07-01-05 надійшов лист Головного управління ДПС у Львівській області від 01.03.2021 № 1399/7/13-01-07-03-15, яким повідомлено про проведену документальну планову перевірку ТОВ "Форест Санрайз", за результатами якої складено акт від 27.06.2019 № 966/14.13/40949294. Вказаним актом зафіксовано ряд порушень ТОВ "Форест Санрайз" вимог податкового законодавства та встановлено відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, зокрема, до ТОВ "Форест Санрайз" та наступних за ним платників податків, у тому числі, ТОВ "Зернова група Київ".

За сукупністю вищевикладених фактів, контролюючий орган зазначив, що перевіркою не підтверджується проведення господарських операцій ТОВ "Зернова група Київ" за період листопад 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ "Форест Санрайз", перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Поряд з цим, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Перевіряючи обставини, що були підставою для включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих в ціні придбаних у ТОВ "Форест Санрайз" товарів, судом встановлено наступне.

05.10.2018 між ТОВ "Зернова група Київ" (Покупець) та ТОВ "Форест Санрайз" (Постачальник) укладено договір поставки № ВП 0510-1, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію в кількості, асортименті, у строки і на умовах, передбачених у цьому Договорі і Додаткових угодах, які з моменту їх підписання, стають невід`ємними частинами цього Договору.

Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що поставка здійснюється на умовах, які встановлені в Додатковій (их) угоді (ах) до Договору.

У додатковій угоді № 1 до договору поставки № 0510-1 від 05.10.2018 Сторони визначили, що Постачальник постачає 1450 тонн кукурудзи вражаю 2018 року, загальною вартістю 5655000,00 грн, у тому числі ПДВ - 942500,00 грн. Базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки: ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Дніпропетровська області, с. Партизанське, вул. Заводська, 18а). Термін поставки до 10.11.2018 включно.

У додатковій угоді № 2 від 06.11.2018 до договору поставки № 0510-1 від 05.10.2018 Сторони визначили, що Постачальник постачає 1700 тонн кукурудзи вражаю 2018 року, загальною вартістю 6630000,00 грн, у тому числі ПДВ - 1105000,00 грн. Базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки: ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Дніпропетровська області, с. Партизанське, вул. Заводська, 18а). Термін поставки до 20.11.2018 включно.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи видаткові накладні від 05.11.2018 № 230/11, від 16.11.2018 № 829/11, податкові накладні від 05.11.2018 № 230, від 16.11.2018 № 829, банківську виписку.

За визначенням статті 1 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV):

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з положеннями статті 3 Закону N 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою вказаної статті Закону N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за N 168/704 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення N 88).

Пунктом 2.4 Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання ТОВ "Зернова група Київ" товару у ТОВ "Форест Санрайз", суд дійшов висновку, що видаткові накладні та податкові накладні оформлені відповідно до вимог Закону N 996-XIV та Положення N 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування Покупця та Постачальника, обсяг реалізованого товару, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити, скільки товару реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності товарно-транспортних накладних, як підставу для невизнання господарських операцій, з огляду на наступне.

За визначенням пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 N 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за N 128/2568 (далі - Правила N 363, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних свідчать про дотримання чи порушення виключно правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства, та не впливають на формування податкової звітності.

Таким чином, товарно-транспортна накладна не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону N 996-XIV та Положення N 88 та не бере участі у формуванні податкового кредиту , а лише відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Як вбачається з умов договору № ВП 0510-1 та додаткових угод до нього Сторони погодили базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010).

За визначенням правил Інкотермс 2010 EXW, або Франко завод (…назва місця), означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець.

Матеріалами справи підтверджується, що 31.08.2018 між ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Зерновий склад) та ТОВ "Зернова група Київ" (Поклажодавець) укладено договір про виконання послуг з приймання, сушки, зберігання та відпуску зернових, олійних культур та зерна кукурудзи № 179, предметом якого є комплекс послуг, що надаються Зерновим складом з приймання, сушки, підробці і знеособленому зберіганню, що надійшли на особовий рахунок від Поклажодавця: зернових (пшениця, ячмінь), олійних культур (соняшник, ріпак), зерна кукурудзи, забезпечення їх збереження та відпуск Поклажодавцю, а також порядок оплати Поклажодавцем наданих Зерновим складом послуг.

Згідно акта здачі-приймання від 30.11.2018 № ОУ-0001308 ТОВ "Компанія "Грейнфілд" надало ТОВ "Зернова група Київ" послуги зі зберігання кукурудзи у кількості 56439,715 т. Таким чином, на кінець листопада 2018 року на зберіганні ТОВ "Компанія "Грейнфілд" перебувала кукурудза, яка була поставлена на користь позивача ТОВ "Форест Санрайз".

Встановлені у сукупності обставини додатково підтверджують реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Форест Санрайз", і у даному випадку, відсутність товарно-транспортної накладної не спростовує факту поставки ТОВ "Форест Санрайз" кукурудзи ТОВ "Зернова група Київ".

Суд звертає увагу відповідача на те, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на інформацію, викладену у листі Головного управління ДПС у Львівській області від 01.03.2021 № 1399/7/13-01-07-03-15, позаяк висновки акта перевірки ТОВ "Форест Санрайз" не можуть бути підставою для невизнання господарських операцій ТОВ "Зернова група Київ".

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що останні не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом - не виявлено.

При цьому, суд приймає до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за спірною угодою, за правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач до суду не надав.

Враховуючи наведене та те, що відповідачем не спростовано використання позивачем у межах власної господарської діяльності придбаного товару, суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки, позаяк останні не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ "Форест Санрайз", позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочину, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування податкового кредиту у перевіреному періоді.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.06.2021 № та № не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, є протиправними та підлягають скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № , суд зазначає наступне.

Так, у акті перевірки відповідач зазначив, що перевіркою дотримання термінів сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 встановлено порушення термінів сплати визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.02.2018 № 127881206 грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Встановлені обставини, на думку контролюючого органу, є підставою для застосування до позивача штрафу у розмірі 25 % на підставі статті 124 ПК України.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Позивач визнає, що грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 26.02.2018 № 127881206, сплачене з порушенням строку, встановленого пунктом 57.3 статті 57 ПК України, і кількість днів затримки сплати становить 3 дні.

Із розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № вбачається, що відповідачем застосовано штраф у розмірі 25 %, який передбачений пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Законом України від 16.01.2020 N 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон N 466) внесено зміни до ПК України, у тому числі: в частині кваліфікації податкового правопорушення; суб`єктів, які притягаються до відповідальності за вчинення податкових правопорушень; розміру відповідальності за вчинення податкового правопорушення; встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність особи, а також передбачено відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів.

Законом України N 466 змінено розмір штрафів:

при визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків (у розмірі 10 відсотків) (пункт 123.1 статті 123 ПК України);

затримці сплати узгодженої суми грошового зобов`язання (у розмірі 5 відсотків при затримці до 30 днів та у розмірі 10 відсотків при затримці більше ніж 30 днів) (пункт 124.1 статті 124 ПК України).

При цьому за діяння, передбачені пунктом 123.1 статті 123 та пунктом 124.1 статті 124 ПКУ, вчинені умисно, визначено розмір штрафу - 25 відсотків. Водночас за діяння, передбачені пунктами 123.2 статті 123 та 124.2 статті 124 ПК України, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків.

Таким чином, з 01.01.2021 податкові органи під час перевірок платника податків, зокрема, вправі встановити факт несвоєчасної сплати або несплати податкового зобов`язання, вчинені умисно, і застосувати штраф до такого платника, не чекаючи на фактичне погашення податкового боргу. Водночас на підставі абзацу другого пункту 109.1 статті 109 ПК України платник податків має цілеспрямовано створити умови для несплати або несвоєчасної сплати податків, що має призвести до невиконання податкового зобов`язання. Причому просто невчинення дій зі сплати податків не вказує на цілеспрямоване створення таких умов. Мають бути вчинені додаткові дії щодо протиправної змови з контрагентами, виведення капіталу тощо, які будуть свідчити про цілеспрямоване ухилення від виконання податкових обов`язків. У протилежному випадку сам факт несплати податків має визнаватися лише умисним, що дискримінує платника податків. Тим більше, що пункті 124.1 ПК України закріплено відповідальність за неумисну несвоєчасну сплату податків.

Суд звертає увагу, що ДПС України було скеровано на адресу Головних управлінь ДПС в областях та м. Києві, Міжрегіональних управлінь ДПС по роботі з великими платниками податків лист від 26.03.2021 р. N 7485/7/99-00-18-02-02-07 з рекомендаціями щодо реалізації концепції притягнення до фінансової відповідальності платника податків за умови доведення його вини за результатами проведення камеральних перевірок.

У зазначених рекомендаціях ДПС України зазначило, зокрема, що у разі встановлення порушень для накладання штрафу відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) за вчинення діянь, передбачених пунктом 124.1 статті 124 ПК України, контролюючому органу необхідно довести факт, що особа вчинила правопорушення умисно. Вказана вина може бути доведена, в тому числі, але невинятково, у разі коли контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки виявлено аналогічне порушення податкового законодавства в частині несвоєчасності сплати грошових зобов`язань у попередніх звітних періодах (термін 1095 днів за окремим податком/збором).

Суд звертає увагу, що у акті перевірки відповідачем не зазначено обставини, які на думку останнього, свідчать про умисне ухилення платником податків від обов`язку своєчасної сплати грошового зобов`язання, а тому суд вважає, що у контролюючого органу не було правових підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.06.2021 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № 8, суд зазначає наступне.

У акті відповідач зазначив, що перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а саме: несвоєчасну оплату за відвантажений товар на суму 2488013,79 грн з Miriada Limited (Гонконг).

У додатку 15 до акта перевірки контролюючий орган розрахував суму пені, відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", за період з 27.02.2018 по 03.03.2018 у кількості 5 днів.

Позивач, у свою чергу визнає порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", проте наполягає на тому, що 03.03.2018 - є днем оплати і,відповідно, вказаний день не може брати участі у розрахунку пені.

Так, за змістом статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Вказаний Закон втратив чинність з 07.02.2019 згідно з Законом України від 21.06.2018 N 2473-VIII "Про валюту і валютні операції".

Частиною п`ятою статті 13 Закону України від 21.06.2018 N 2473-VIII "Про валюту і валютні операції" передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, пеня нараховується з першого дня після закінчення законодавчо встановленого граничного строку ЗЕД-розрахунків і до моменту повного повернення валютної виручки з-за кордону (або постачання продукції за імпортними та бартерними контрактами).

З додатку 14 до акта перевірки вбачається, що 03.03.2018 Miriada Limited проведено розрахунок з позивачем за контрактом від 02.06.2017 № Р059692, у той час як граничним строком надходження валютної виручки було 26.02.2018.

Таким чином, при розрахунку пені контролюючий орган повинен був обраховувати розмір пені за період з 27.02.2018 по 02.03.2018 включно.

Також, при вирішенні даної справи суд враховує, що пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня

З аналізу наведених норм вбачається, що застосування контролюючими органами санкцій за порушення законодавства у сфері ЗЕД, у тому числі нарахування пені за порушення строків розрахунків, повинно здійснюватися з урахуванням терміну позовної давності, а саме - 1095 днів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що граничним строком нарахування позивачеві пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД було 02.03.2021, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № 8.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова група Київ" (04070, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 31-б, офіс 4, ідентифікаційний код 40154425) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.06.2021: № , № , № 8 та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова група Київ" (04070, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 31-б, офіс 4, ідентифікаційний код 40154425) 22700,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 6 грудня 2021 року.