Справа № 480/7992/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2021 року Справа № 480/7992/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7992/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення недоотриманої заробітної плати,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської обласної прокуратури, і просить суд стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату у розмірі 155 651,64 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працювала в органах прокуратури з 07.03.2017 по 14.08.2020 на різних посадах. Позивач вважає, що з 27.03.2020, на підставі рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6р/2020, її посадовий оклад має обчислюватись відповідно до положень статті 81 Закону України Про прокуратуру, проте, отримавши довідку від Сумської обласної прокуратури, позивачем встановлено, що заробітна плата позивача обчислювалася відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Позивач вважає, що такими діями відповідача порушено конституційне право позивача на заробітну плату, у зв`язку з чим звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 01.09.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати.
Також зазначає, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VІІ. Зокрема, замість системи органів прокуратури, що складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ), ст. 15 Закону Про прокуратуру визначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах.
Відповідно до п. 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Норма пункту 3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ є чинною та не визнана неконституційною.
Відповідно до наказів Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур, від 17.02.2021 № 40 Про день початку роботи окружних прокуратур утворено окружні прокуратури, а днем початку їх роботи визначено 15.03.2021.
Отже, з 15.03.2021 працівники місцевих прокуратур, які успішно пройшли атестацію, були переведені до окружних прокуратур та отримали статус прокурора окружної прокуратури із визначеним у ст. 81 Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ посадовим окладом.
Таким чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з відповідними змінами до норм Закону України «Про прокуратуру» отримання заробітної плати у розмірах, визначених ст.81 вказаного Закону, мали право лише працівники органів прокуратури, які мали статус прокурора окружної прокуратури. Натомість, у спірний період позивач була працівником прокуратури Сумської області та не мала статусу прокурора окружної прокуратури.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач працювала на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 07.03.2017 по 18.08.2021, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 18-19).
Наказом №243 К від 20.04.2021 позивача поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадження досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області з 19.08.2021, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 20).
26.08.2021 позивач звільнена із займаної посади за власним бажанням.
Позивачем у позовній заяві вказано, що у період з 27.03.2020 її посадовий оклад має обчислюватись відповідно до положень статті 81 Закону України Про прокуратуру, тому наголошує, що порушене її конституційне право на заробітну плату, не нижчу ніж від визначеної законом, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом своїх прав.
З приводу доводів позивача щодо протиправності ненарахування їй заробітної плати у розмірі, визначеному ст. 81 Закону України Про прокуратуру, з огляду на прийняте Конституційним Судом України рішення №6-р/2020 від 26.03.2020 у справі №1-223/2018 (2840/18), суд зазначає наступне.
Так, рішенням Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України Про прокуратуру, зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру», зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У той же час, суд зазначає, що і ч.2 ст.152 Конституції України, і ч.1 ст.91 Закону України Про Конституційний Суд України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У рішенні №20-рп/2010 від 30.09.2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України Про внесення змін до Конституції України №2222-IV від 8 грудня 2004 року (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні у рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Відтак, враховуючи вищевикладене, дія окремого положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, згідно рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 у справі №1-223/2018(2840/18), втратила чинність 26.03.2020.
Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі по тексту - Закон України від 19.09.2019 №113-ІХ), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Так, у частині 1 статті 7 Закону № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі по тексту - Закон України від 14.10.2014 №1697-VІІ) слова «регіональні» та «місцеві» замінено відповідно на «обласні» та «окружні», а пункт 4 цієї частини 1 та статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено.
Отже, статтею 15 Закону № 1697-VІІ зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах (в редакції Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ).
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону №113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Визнане неконституційним окреме положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України було запроваджено і набрало чинності 01.01.2015 внаслідок прийняття Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79- VIII.
Разом з тим, згідно з п.п. 66 п. 21 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019, внесені зміни до ст. 81 Закону України Про прокуратуру та викладено її в новій редакції. Згідно з цією редакцією відповідні розміри посадового окладу, надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачено виключно для прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
У свою чергу, згідно з п. 3 розділу 2 "Прикінцеві і Перехідні положення" Закону №113-ІХ на період до переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Пунктом 7 розділу 2 "Прикінцеві і Перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться в порядку, передбаченому цим розділом.
Таким чином, заробітна плата прокурорам, переведеним до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури після успішного проходження атестації нараховується та виплачується у розмірах, передбачених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а прокурорам Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур до такого переведення виплачується згідно з постановами Кабінету Міністрів України.
Зазначені положення Закону № 113-ІХ є чинними, у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались.
Оскільки позивач у спірний період перебувала на посаді прокурора прокуратури Сумської області, не була переведена до обласної прокуратури, відтак заробітна плата за цей період їй виплачувалася у відповідності до чинного на час перебування на посаді законодавства, яке встановлювало оплату праці працівників органів прокуратури. Стаття 81 Закону України «Про прокуратуру» стосувалася у спірний період Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, а відтак, не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур.
Суд також враховує, що рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 чітко визначає неконституційним положення виключно Бюджетного Кодексу України, про визнання інших нормативно-правових актів неконституційними у рішенні Конституційного Суду України не йдеться.
Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням наведеного, враховуючи встановлені судом обставини справи, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б свідчили про наявність підстав для задоволення вимог немає, а відтак суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення недоотриманої заробітної плати відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька