Справа № 698/775/21
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2021-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/775/21
Провадження №2-а/698/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 29.09.2021 року службовою особою - заступником начальника СПД №1 сержантом поліції Бабійом К.К. була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ № 832212 від 29.09.2021 року, позивач ОСОБА_1 , 29.09.2021 року о 14-50 год. в смт. Катеринопіль по вул. Сергія Єфремова, керуючи автомобілем Scania G440 з причепом Wielton д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд під заборонений знак вісім тон та здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив пункт 3.3 ПДР.

Позивач вказує, що порушення ПДР він не скоював, працівником поліції доказів його порушення надано не було. Крім того, вказував, що оскаржувана постанова не містить необхідної інформації або містить помилкові дані, позивачу під час її складання не було надано можливості скористатися правовою допомогою.

На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову серії БАБ № 832212 від 29.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену службовою особою - заступником начальника СПД №1 сержантом поліції Бабійом К.К.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому останній зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення БАБ № 832212 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач порушив вимоги дорожніх знаків, а ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідач також зазначає, що зазначена позивачем сума понесених витрат на професійну правничу допомогу 10000 грн. - не є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), позивачем не надано належних доказів понесених витрат на правничу допомогу. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

ОСОБА_1 , 29.09.2021 року о 14-50 год. в смт. Катеринопіль по вул. Сергія Єфремова, керуючи автомобілем Scania G440 з причепом Wielton д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд під заборонений знак вісім тон та здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив пункт 3.3 ПДР, за що службовою особою - заступником начальника СПД №1 сержантом поліції Бабійом К.К. водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 340 грн.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 3.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що якщо під час супроводження колони транспортних засобів на транспортному засобі, що рухається попереду колони, увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, колону повинен замикати транспортний засіб з увімкненим зеленим або синім і зеленим проблисковими маячками, після проїзду якого скасовуються обмеження на рух інших транспортних засобів.

Натомість, фабула оскаржуваної постанови не відповідає пункту 3.3 ПДР.

Крім того ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякізлочинипротибезпекидорожньогоруху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, при цьому пункт ПДР України, інкримінований позивачу - зазначено невірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, спростовуючи заперечення позивача у відзиві, відповідач, крім відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне право рушення, не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому відповідачу надавалась можливість надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та законність винесеної відносно нього постанови.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано, передбаченого ч. 2 ст. 77 КУпАП обов`язку щодо доведення правомірності свого рішення, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд скасовує оскаржувану постанову та закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Слід зазначити, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката до суду було надано: копію договору про надання правової допомоги №5 від 29.09.2021 року; детальний опис, виконаних адвокатом робіт; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №5 від 29.09.2021 року.

Однак, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б належним чином підтверджували, саме факт понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, які свідчили про оплату ОСОБА_1 гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). З огляду на наведене суд визнає, що у справі відсутні належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 визначила, що за оскарження адміністративних постанов необхідно сплачувати судовий збір. Такий сплачується особою, на яку накладено стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Цією ж постановою, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» визначено розмір судового збору при зверненні до суду з позовними заявами вказаної категорії справ і такий розмір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент пред`явлення даного позову становить 454 гривні.

З огляду на наведене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 139 КАС України понесені позивачем ОСОБА_1 та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 454 гривень слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 134, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову 29.09.2021 року серії БАБ № 832212, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, адреса: 18036, вул. Смілянська, 57, м. Черкаси) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 454,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.