Справа № 620/12527/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Чернігів Справа № 620/12527/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу) від 25.08.2021 № 36, прийняте ГУ ПФУ в Тернопільській області;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи: консультантом організаційного відділу секретаріату обласної Ради та виконкому Чернігівської обласної Ради та виконкому з 01.08.1994 по 18.12.1995, консультантом організаційного відділу секретаріату облдержадміністрації Чернігівської обласної державної адміністрації з 19.12.1995 по 29.04.1998, консультантом організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 29.04.1998 по 01.11.2000, головним спеціалістом з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 05.07.2001 по 06.08.2001, секретарем комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих - головним спеціалістом Чернігівської обласної ради з 07.08.2001 по 23.12.2010; заступником начальника організаційного відділу виконавчого апарату обласної ради Чернігівської обласної ради з 24.12.2010 по 16.08.2021;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області перевести позивача з 25.08.2021 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснивши перерахунок пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2021 № 01-05/1070 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 25.08.2021 № 01-05/1071 відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VII «Про державну службу» та статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та виплатити недоотримані кошти.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 25.08.2021 позивач, маючи вік 62 роки, загальний трудовий стаж більше 40 років та стаж державної служби більше 30-ти років, звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», додавши до неї документи, що підтверджують підстави для її призначення, в тому числі, довідки про розмір заробітної плати. Проте, ГУ ПФУ в Тернопільській області було прийнято рішення, згідно з яким позивачу було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби, до якого пенсійним органом було зараховано лише 10 років 1 місяць 6 днів. Вважає, вказане Рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що грубо порушує її конституційне право на соціальний захист, на отримання належних пенсійних виплат.

Представник ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві вказав, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки, розглянувши заяву позивача за екстериторіальним принципом, встановив, що за матеріалами пенсійної справи станом на 01.05.2016 позивач не перебувала на посаді державного службовця та її стаж державної служби становить 10 років 1 місяць 6 днів, відповідно для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» немає правових підстав. Одночасно зазначає, що відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві вказав, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки спірні періоди роботи на посадах, які віднесені до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, до 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дають право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, не зараховуються. Враховуючи вищевикладене, стаж державної служби позивача становить 10 років 01 місяць 6 днів. Зазначає, що позовні вимоги позивача фактично полягають у переведенні її на пенсію за віком державного службовця, але шляхом призначення та здійснення нарахування пенсії за віком державного службовця. Вказане не відповідає чинному правовому регулюванню, оскільки, за законодавством, пенсія призначається громадянину один раз. Довідки, на підставі яких позивач просить перерахувати пенсію, видані для призначення пенсії, а не для перерахунку. Тому, вони не можуть братись до уваги Головним управлінням при перерахунку пенсії.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до копії паспорта громадянина України від 28.11.1997 серії НОМЕР_1 позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що, зокрема, підтверджується копією Пенсійного посвідчення від 04.10.2017 серії НОМЕР_2 (а.с. 17).

Відповідно до копії Трудової книжки від 13.08.1981 серії НОМЕР_3 (а.с. 26-32, далі Трудова книжка) позивач:

з 08.08.1981 почала працювати на посаді економіста, а з 10.06.1983 - на посаді начальника планового відділу, з якої 22.02.1985 була звільнена в порядку переведення

з 25.05.1985 по 04.11.1992 працювала в Ічнянському районному виконкомі та в Ічнянській районній раді народних депутатів;

09.11.1992 по 31.07.1994 працювала в Обласній Раді народних депутатів;

01.08.1994 призначена консультантом організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконкому;

18.12.1995 увільнена в порядку переводу в секретаріат обласної держадміністрації;

19.12.1995 призначена консультантом організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної держадміністрації;

29.04.1998 звільнена в порядку переводу у виконавчий апарат обласної ради;

29.04.1998 призначена консультантом організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради;

02.11.2000 призначена головним спеціалістом з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради;

07.08.2001 призначена секретарем комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих головним спеціалістом;

23.12.2010 звільнена;

24.12.2010 призначена заступником начальника організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради;

16.08.2021 звільнена.

Відповідно до розпоряджень голови Чернігівської обласної ради від 25.02.2000 № 32 та від 25.02.2005 № 4 позивачу встановлювалась надбавка за 20 років стажу державної служби (а.с. 22, 23), а відповідно до розпоряджень від 25.02.2010 № 19 та від 24.12.2010 № 143 позивачу встановлено надбавку за вислугу років (а.с. 24-25).

25.08.2021 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом (на державну службу) (а.с. 18-19), додавши до неї, в тому числі: Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2021 № 01-05/1070 (а.с. 20); Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 25.08.2021 № 01-05/1071 (а.с. 21).

За результатами розгляду вказаної заяви за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято Рішення від 25.08.2021 № 36 про відмову в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу). У вказаному Рішенні пенсійний орган, зокрема, зазначив, що відповідно до записів трудової книжки, які можна зарахувати до категорії посад державних службовців гр. ОСОБА_1 з 25.02.1985 працювала на посаді завідувача організаційного відділу Ічнянського райвиконкому, 04.11.1992 звільнена в порядку переводу до секретаріату обласної Ради народних депутатів.

З 09.11.1992 по 31.07.1994 працювала на посаді консультанта з питань виборів, референдумів, адміністративно-територіального поділу, статистики організаційного відділу секретаріату обласної Ради народних депутатів Чернігівської обласної ради народних депутатів.

29.03.1994 згідно статті 26 Закону України «Про державну службу» присвоєний 9 ранг державного службовця. 05.04.1994 ОСОБА_2 прийняла Присягу державного службовця.

З 02.11.2000 по 04.07.2001 гр. ОСОБА_1 призначена головним спеціалістом з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради.

17.07.2001 присвоєно дев`ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування, а 23.07.2001 прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування.

Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорії посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239.

Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001.

Щодо відсутності необхідного стажу згідно Закону України «Про державну службу» прийнято рішення відмовити гр.. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу), оскільки стаж її державної служби становить 10 років 1 місяць 6 днів (а.с. 35).

Вказане Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено позивачу за супровідним листом від 02.09.2021 (а.с. 34).

Вважаючи Рішення пенсійного органу про відмову у переведенні на інший вид пенсії протиправним та таким, що порушує права позивача, остання звернулась до суду з позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини першої статті 28 статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон України «Про державну службу» № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ).

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25.08.2021 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом (на державну службу).

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, на момент звернення із зазначеною вище заявою позивачу було 62 повних років. Відтак станом на момент звернення позивач мала необхідний вік, передбачений статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Також суд зазначає про наявність у позивача достатнього (40 років) загального страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», що відповідачами не заперечується, а також його наявність, зокрема, підтверджується записами Трудової книжки.

Щодо зарахування періодів роботи позивача до стажу державної служби суд зазначає наступне.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, а саме - у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Суд зауважує, що обставина щодо втрати чинності Порядку № 283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 та набранням чинності 01.05.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України, відповідно до положень якої затверджено новий Порядок обчислення стажу державної служби, ним не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Так, у пункті 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII закріплено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

Із змісту оскаржуваного Рішення вбачається, що ГУ ПФУ в Тернопільській області позивачу до стажу державної служби, зокрема, не зараховано період її роботи з 19.12.1995 по 29.04.1998 на посаді консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної держадміністрації.

Відповідно до абз. 2 пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу» 3723-ХІІ, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Так, в частині другій статті 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ установлено такі категорії посад державних службовців:

перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади;

друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади;

третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;

четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Проаналізувавши зміст вказаної правової норми, суд зауважує про відсутність у переліку посад державних службовців посади консультанта обласної державної адміністрації. А отже, період роботи позивача з 19.12.1995 по 29.04.1998 на посаді консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної держадміністрації зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, не підлягає.

Із змісту оскаржуваного Рішення також вбачається, що ГУ ПФУ в Тернопільській області позивачу до стажу державної служби не зараховано періоди її роботи: з 01.08.1994 по 18.12.1995 на посаді консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконкому; з 29.04.1998 по 01.11.2000 на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради; з 05.07.2001 (з дати набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III) по 06.08.2001 на посаді головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради; з 07.08.2001 по 23.12.2010 на посаді секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих головного спеціаліста; з 24.12.2010 по 16.08.2021 на посаді заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються категорії посад, зокрема, п`ята категорія включає: керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад.

Згідно з абз. 13 пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

При цьому, суд звертає увагу, що як Порядок № 283 у пункті 2, так і чинний на теперішній час Порядок № 229 у пункті 4 передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Отже, до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ після 01.05.2016, зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню періоди її роботи: з 01.08.1994 по 18.12.1995 на посаді консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконкому; з 29.04.1998 по 01.11.2000 на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради; з 05.07.2001 по 06.08.2001 на посаді головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради; з 07.08.2001 по 23.12.2010 на посаді секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих головного спеціаліста; з 24.12.2010 по 29.04.2016 на посаді заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради.

Судом встановлено, що позивач у період, що включає момент набуття чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, працювала на посаді в органі місцевого самоврядування на посаді заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради, що підтверджується відповідними записами, наявними у Трудовій книжці.

З матеріалів справи вбачається, що до стажу державної служби позивачу пенсійним органом зараховано її періоди роботи з: 25.02.1985-04.11.1992; з 09.11.1992 31.07.1994; з 02.11.2000 04.07.2001, що становить 10 років 1 місяць 6 днів. Крім того, як встановлено судом, станом на 01.05.2016, зважаючи на вказані вище спірні періоди роботи позивача на посадах в орані місцевого самоврядування, до її стажу державної служби підлягає зарахуванню 18 років.

Отже, станом на момент набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII станом на 01.05.2016, у позивача був наявний стаж держслужби понад 20 років, що включає, в даному випадку, обов`язковий стаж держслужби понад 10 років. Тобто, на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону.

Таким чином, періоди роботи позивача на посадах посадової особи місцевого самоврядування в Чернігівській обласній раді: з 01.08.1994 по 18.12.1995; з 29.04.1998 по 01.11.2000; з 05.07.2001 по 06.08.2001; з 07.08.2001 по 23.12.2010; з 24.12.2010 по 16.08.2021, що в загальному розмірі становить більше 24 років, підлягають зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

З огляду на вказане, станом на день звернення позивача із заявою від 25.08.2021 про переведення її на інший вид пенсії, її стаж державної служби складав більше 30 років, а не як зазначив пенсійний орган в оскаржуваному Рішенні 10 років 1 місяць 6 днів.

Як зазначалося вище, умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку (в даному випадку 60 років), страхового стажу (30 років), стажу державної служби (20 років).

Зважаючи на встановлені судом обставини та на те, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посаді, що зараховується до стажу державної служби, та мала стаж державної служби понад 20 років і на момент звернення до пенсійного органу із заявою від 25.08.2021: досягла 62 років; мала страховий стаж понад 40 років та стаж держаної служби понад 30 років, суд дійшов висновку, що Рішення ГУ ПФУ у Тернопільській області від 25.08.2021 № 36, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідного Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, є протиправним та підлягає скасуванню.

Положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 та від 16.12.2020 № 25-1) передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що заява позивача про призначення / перерахунок пенсії від 25.08.2021 була розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Тернопільській області і Рішення від 25.08.2021 № 36 про відмову позивачу в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу) було прийнято саме вказаним пенсійним органом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, що стосуються поновлення прав позивача, адресовані до ГУ ПФУ в Чернігівській області задоволенню не підлягають, оскільки вказаним органом заява позивача від 25.08.2021 та додані до неї документи не розглядалася, рішення за результатами її розгляду ним не приймалося, і відповідно права позивача з боку ГУ ПФУ в Чернігівській області порушені не були.

Водночас суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини вказав, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд звертає увагу, що в національному законодавстві відсутні правові норми, які б врегульовували питання призначення/переведення з одного виду пенсії на інший в рамках різних законів.

Враховуючи, що Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зауважує, що у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, має місце саме призначення пенсії, а не переведення.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Порядок № 622), пунктом 4 якого передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 5 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Так, вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям визначені положеннями постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі Постанова № 1-3).

З матеріалів справи вбачається, що при поданні Заяви про призначення/перерахунок пенсії від 25.08.2021 позивачем, з-поміж іншого, були подані Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2021 № 01-05/1070 та Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 25.08.2021 № 01-05/1071, видані Чернігівською обласною радою.

Зазначені вище Довідки складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за останньою займаною нею посадою державної служби, з якої вона була звільнена 16.08.2021, суд дійшов висновку, що вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Згідно з частиною другою 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (частина четверта статті 245 КАС України).

З огляду на вказане, дослідивши подані матеріали та проаналізувавши зазначені вище правові положення, зважаючи на те, що судом встановлено, що права позивача були порушені за результатами прийнятого ГУ ПФУ в Тернопільській області Рішення, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо зарахування позивачу до стажу державної служби періоди її роботи на посадах: консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради з 01.08.1994 по 18.12.1995; консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 29.04.1998 по 01.11.2000; головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 05.07.2001 по 06.08.2001; секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих - головного спеціаліста Чернігівської обласної ради з 07.08.2001 по 23.12.2010; заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату обласної ради Чернігівської обласної ради з 24.12.2010 по 16.08.2021;

зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди її роботи на посадах: консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради з 01.08.1994 по 18.12.1995; консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 29.04.1998 по 01.11.2000; головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 05.07.2001 по 06.08.2001; секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих - головного спеціаліста Чернігівської обласної ради з 07.08.2001 по 23.12.2010; заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату обласної ради Чернігівської обласної ради з 24.12.2010 по 16.08.2021;

визнання протиправним та скасування Рішення про відмову в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу) від 25.08.2021 № 36, прийняте ГУ ПФУ в Тернопільській області;

зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачу з 25.08.2021 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з урахуванням Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2021 № 01-05/1070, Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 25.08.2021 № 01-05/1071 та виплатити недоотримані кошти.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З-поміж іншого, позивач у позовній заяві просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на її користь понесені судові витрати, що включають судовий збір 908,00 грн, та витрати на професійну правничу допомогу 4000,00 грн.

ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві, в тому числі, зазначило, що обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у цій справі не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для компенсації витрат відповідача на правову допомогу.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві, з-поміж іншого, просило звернути увагу на неспіврозмірність понесених позивачем витрат на правничу допомогу з реальною складністю справи та реальним часом, необхідним для надання консультацій та підготовки позовної заяви адвокатом, зокрема, у зв`язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009 та від 11.07.2013 № 6-рп/2013.

За змістом частин першої, другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію Договору про надання правової допомоги від 22.09.2021, укладеного між позивачем (Клієнт) та Адвокатом Максак Тетяною Леонідівною, згідно з пунктами 2.1, 3.3 якого за цим Договором Адвокат зобов`язується представляти інтереси Клієнта в Чернігівському окружному адміністративному суді при поданні та розгляді адміністративного позову до ГУ ПФУ в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Вартість послуг за цим Договором становить 4000,00 грн (а.с. 36); Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.09.2021 серії СВ № 1019574 (а.с. 37); копію Рахунку-фактури від 22.09.2021 (а.с. 12); квитанції від 22.09.2021, що підтверджує сплату позивачем Адвокату Максак Т.Л. коштів у розмірі 4000,00 грн за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 22.09.2021 (а.с. 11).

Суд звертає увагу, що вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на адміністративний позов, що був пред`явлений до суду, фіксовану вартість за надані послуги правничої допомоги незалежно від витраченого часу, обсягу наданих послуг і видів правничої допомоги.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи даної справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг, із урахуванням складності справи та із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Квитанцією від 22.09.2021 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн (а.с. 10).

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи зазначене, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2600,00 грн та судовий збір 605,00 грн

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди її роботи на посадах: консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконавчого комітету Чернігівської обласної ради з 01.08.1994 по 18.12.1995; консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 29.04.1998 по 01.11.2000; головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 05.07.2001 по 06.08.2001; секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих - головного спеціаліста Чернігівської обласної ради з 07.08.2001 по 23.12.2010; заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату обласної ради Чернігівської обласної ради з 24.12.2010 по 16.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди її роботи на посадах: консультанта організаційного відділу секретаріату Чернігівської обласної ради та виконавчого комітету Чернігівської обласної Ради з 01.08.1994 по 18.12.1995; консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 29.04.1998 по 01.11.2000; головного спеціаліста з кадрових питань відділу юридичного забезпечення виконавчого апарату Чернігівської обласної ради з 05.07.2001 по 06.08.2001; секретаря комісії обласної ради з питань поновлення прав реабілітованих - головного спеціаліста Чернігівської обласної ради з 07.08.2001 по 23.12.2010; заступника начальника організаційного відділу виконавчого апарату обласної ради Чернігівської обласної ради з 24.12.2010 по 16.08.2021.

Визнати протиправним та скасування Рішення про відмову в перерахунку пенсії згідно переходу на пенсію за іншим Законом (на державну службу) від 25.08.2021 № 36, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 25.08.2021 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з урахуванням Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2021 № 01-05/1070, Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 25.08.2021 № 01-05/1071, та виплатити недоотримані кошти.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2600,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, 46001, .

Дата складення повного рішення суду - 06.12.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб