Справа № 420/15932/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпартнер Груп" до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпартнер Груп" до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294170 від 19.07.2021р. про застосування адміністративно -господарського штрафу.

Ухвалою суду від 29.09.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовної заяви позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям постанов постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294170 від 19.07.2021р. про застосування адміністративно -господарського штрафу. Позивач вказав, що ТОВ "Будпартнер Груп" є автомобільним перевізником у межах території України в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". 17.06.2021р. працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку та ваговий контроль транспортного засобу DAF FT XF105.460, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SDP 27, державний номер НОМЕР_2 , що належать позивачу на правах оренди, за результатом чого складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом №281365. Під час перевірки виявлено, що водій вказаного транспортного засобу здійснював перевезення вантажу з м. Одеси до м.Первомайськ (Миколаївської області) з порушенням вагових норм на строєну вісь (24,81т), тобто перевищив встановлені законодавством габаритно- вагові норми понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 розділу 22 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 та ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Згідно розрахунку б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, маса (перевищуюча нормативно встановлену) на строєну вісь становить 24,81т, що складає 12,77% перевищення нормативного параметру. Постановою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294170 від 19.07.2021р. застосовано до ТОВ «Будпартнер Груп» адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн. за порушення абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Позивач вказав, що відповідач не врахував інформацію, зазначену в пред`явлених водієм позивача товаросупровідних документах, зокрема в товаро-транспортній накладній №2 від 17.06.2021р. зазначена маса брутто вантажу, що перевозився (сталевий лист в рулонах), - 22,050 тонн, тобто з перевищенням законодавчої норми 22т на 0,23%, а тому транспортний засіб позивача не міг вважатися великоваговим у розумінні Порядку № 879.Також, позивач вказав на відсутність довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю, тобто, як вказав позивач, вона відповідачем не вручалась (або надсилалась) ні позивачу, ні водію - в порушення вимог Порядку № 879. Крім цього, по дорозі "назад", рухаючись із мінімальним навантаженням на строєну вісь, водій знову пройшов зважування, і йому вже була видана довідка про результати зважування. Також, відповідач зазначив, що в акті про проведення перевірки відсутнє посилання на зважувальне обладнання, в постанові відсутні обов`язкові реквізити та справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянуто без повідомлення позивача.

Відповідачі повідомлялись про розгляд справи, однак відзиви на позовну заяву до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

17.06.2021р. Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки проведено перевірку та ваговий контроль транспортного засобу DAF, державний номер НОМЕР_1 , з, що належать позивачу на правах оренди, за результатом чого складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом №281365 від 17.06.2021р.

Під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за які передбачено абз. 15 ч.1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм понад 10% або не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

На підставі висновків акту перевірки №281365 від 17.06.2021р., Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №294170 від 19 липня 2021 року, якою з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпартнер Груп" стягнуто штраф у розмірі 17000,00грн.(а.с.6).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-III, відповідно до ст.6 якого державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, п.3 якого передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353 - ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005р. № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

В свою чергу, відповідно абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми абз. 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перевозив вантаж, який за своїми характеристиками є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження її властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

З огляду на не передбачення на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

У такому випадку до перевізника має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 Порядку №879.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 р. № 814/1460/16.

В свою чергу, суд враховує, що з 01.10.2021р. набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», яким внесено зміни до абз.14-16 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та який саме з цієї дати передбачає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників та застосування адміністративно-господарські штрафи за перевищення габаритно -вагових норм при перевезенні як неподільного вантажу без відповідного дозволу так подільного вантажу, що підтверджує вищевказані висновки суду.

Крім того, суд враховує, що докази направлення та/або отримання адресатом повідомлень про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді справи, яка стосується її безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду справи, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

При вирішенні спору суд також враховує, що у п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У зв`язку з викладеним постанова Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294170 від 19.07.2021р. про застосування адміністративно -господарського штрафу, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за можливе стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Справа розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням перебування головуючого судді на лікарняному.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпартнер Груп"- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294170 від 19.07.2021р. про застосування адміністративно - господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, пр-т Перемоги, 14 м.Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпартнер Груп" (, вул. Тополина 18, корп.2; м. Одеса) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра