Справа № 200/7840/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 р. Справа№200/7840/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області в частині вимог про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про:

визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві суддівської винагороди за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 липня по 31 липня 2020 року включно) із застуванням обмеження нарахування у сумі 26 695, 22 грн;

зобов`язання відповідача провести нарахування суддівської винагороди позивача на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 по 30 липня 2020 року включно);

стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої суддівської винагороди за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 по 31 липня 2020 року включно) з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням раніше виплаченої суми суддівської винагороди.

Крім того, позивач просила допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги в частині вимог про зобов`язання вчинити певні дії обґрунтовано тим, що вони є належним та дієвим способом захисту з огляду на наявність бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів», розпорядником за яким є Державна судова адміністрація України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, позов задоволено частково:

визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві суддівської винагороди за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 липня по 31 липня 2020 року включно) із застуванням обмеження нарахування згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у сумі 26 695, 22 грн;

зобов`язано відповідача провести перерахунок суддівської винагороди позивача за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятків днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити позивачеві недоотриманої частини.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 липня 2021 року судові рішення попередніх інстанцій скасовано в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії, у цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині - залишено без змін.

Підставою скасування визначено недослідження судами питання належного відповідача (чів) у справі. Верховний Суд зазначив, що застосування ефективного способу захисту порушеного права вимагає, щоб відповідачем за цим позовом також була Державна судова адміністрація України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів і несе відповідальність за належне фінансування судів, зокрема й витрат на суддівську винагороду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року справу № 200/7840/20-а прийнято до провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; запропоновано позивачеві подати клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача.

01 вересня 2021 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з тих підстав, що територіальне управління не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року заяву позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено; залучено до участі у справі співвідповідача - Державну судову адміністрацію України, розгляд справи розпочато спочатку.

13 жовтня 2021 року Державною судовою адміністрацією України надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з тих підстав, що територіальне управління як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року оголошено перерву, витребувано нові докази у справі.

У судове засідання представники сторін та третя особа не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 КАС України суд вирішив провести засідання у порядку письмового провадження.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 працює на посаді судді Дружківського міського суду Донецької області, що підтверджується копіями Указів Президента України «Про призначення суддів» від 18 жовтня 2013 року № 570/2013, від 23 грудня 2019 року № 936/2019, копіями наказів про зарахування до штату суду від 22 жовтня 2013 року № 16-К, від 23 грудня 2019 року № 64-К.

Згідно з відомостями розрахункового листка за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком 12 днів відпустки за липень 2020 року) суддівська винагорода позивачеві нарахована та виплачена в обмеженому розмірі на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, а саме у сумі 26 695, 22 грн.

Недоплата становить 16 075, 91 грн.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012 року № 333 у редакції наказу від 21 червня 2012 року № 754 (далі - Інструкція № 333), виплата суддівської винагороди у 2020 році здійснювалась за кодом економічної класифікації видатків 2111 «Заробітна плата»; у 2021 році - за новим спеціальним кодом 2113 «Суддівська винагорода».

За відомостями, наданими Державною судовою адміністрацією України, кошторисні призначення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області у 2020 році за кодом економічної класифікації видатків 2111 станом на 31 грудня 2020 року становили 301 977, 3 тис. грн; бюджетні асигнування, передбачені кошторисом територіальному управлінню на 2020 рік, за вказаним кодом відкриті в повному обсязі, тобто у сумі 301 977, 3 тис. грн.

Вказане свідчить, що зміни до цього кошторису про зменшення бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків 2111 «Заробітна плата» у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ не приймалися.

Єдиною підставою застосування обмежень суддівської винагороди у 2020 році було встановлення такого обмеження статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX. І в даному випадку підставою застосування обмежень було не відсутність бюджетних призначень, а наявність обмежень, встановлених законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачеві суддівської винагороди за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 липня по 31 липня 2020 року включно) із застуванням обмеження нарахування згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у сумі 26 695, 22 грн.

В цій частині судові рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 22 липня 2021 року. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області є належним відповідачем у справі, оскільки як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня нараховує і виплачує суддівську винагороду суддям Дружківського міського суду Донецької області.

Проте, Верховним Судом зазначено, що правильне вирішення справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права вимагає, щоб відповідачем за цим позовом також була Державна судова адміністрація України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів і несе відповідальність за належне фінансування судів, зокрема й витрат на суддівську винагороду.

Отже, при новому розгляді справа розглядається в частині позовних вимог і в аспекті ефективного захисту.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Стаття 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначає засади фінансування судів.

Відповідно до частини першої вказаної статті фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 149 Закону № 1402-VIII).

Судом встановлено, що зміни до кошторису про зменшення бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків 2111 «Заробітна плата» у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ не приймалися.

Частини третя, четверта статті 148 Закону № 1402-VIII визначає, що Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Пунктами 4, 7, 9 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Отже, незважаючи на те, що Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник бюджетних коштів, виділила розпоряднику нижчого рівня достатньо коштів для виплати суддівської винагороди з урахуванням вимог статті 135 Закону № 1402-VIII, затвердивши відповідний кошторис, а розпорядник нижчого рівня розпорядився цими коштами з урахуванням обмежень, встановлених статтею 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), Державна судова адміністрація України несе відповідальність за належне фінансування судів, зокрема й витрат на суддівську винагороду, як головний розпорядник бюджетних коштів.

Виходячи з аналізу норм Бюджетного кодексу України, виконання рішення суду неможливе через відсутність бюджетних призначень чи асигнувань на цю мету, а здійснення виплати нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливе лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу - боржника, а в разу відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи, що в 2020 та 2021 роках бюджетні видатки на виплату суддівської винагороди здійснюються за різними кодами економічної класифікації видатків, суд дійшов висновку, що відновлення права позивача на отримання недоплаченої частини суддівської винагороди за рахунок бюджетних асигнувань на 2021 рік за кодом економічної класифікації видатків 2113 не буде ефективним способом захисту, оскільки призведе до неможливості чи суттєвої затримки виплати суддівської винагороди за 2021 рік суддям, які фінансуються в межах закладених в кошторис на 2021 рік сум.

Разом з тим для виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів в Державному бюджеті України передбачена спеціальна бюджетна програма КПКВК 0501150, розпорядником якої є Державна судова адміністрація України; водночас для Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області не передбачено бюджетних видатків чи окремих бюджетних програм для виконання рішень судів на користь судді.

Абзацом 10 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, визначено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Оскільки спір щодо розміру нарахованої, але не виплаченої суддівської винагороди між сторонами відсутній, то суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є стягнення на користь позивача вказаної суми.

Стягнення недоплаченої суддівської винагороди у сумі 16 075, 91 грн (за вирахуванням податків та зборів) слід провести за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

На підставі частини другої статті 9 КАС України вказаний спосіб є необхідним для ефективного захисту прав позивача. Вимоги про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області провести нарахування суддівської винагороди позивача на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за період з 01 по 31 липня 2020 року (за винятком днів відпустки з 20 по 30 липня 2020 року включно) задоволенню не підлягають.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області в частині вимог про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (, місцезнаходження: вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021), на користь судді Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму недоплаченої за період 01 по 31 липня 2020 року суддівської винагороди у розмірі 16 075, 91 грн з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (, місцезнаходження: вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021), на користь судді Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму недоплаченої за період 01 по 31 липня 2020 року суддівської винагороди у розмірі 16 075, 91 грн з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська