Справа № 760/313/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1059/21
Справа № 760/313/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

13 вересня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши скаргу в адміністративній справі ОСОБА_1 (громадянин Турецької Республіки, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Відділу митного оформлення № 3 митного поста «Бориспіль» Київської митниці Держмитслужби (08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт «Бориспіль») про скасування протоколу про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана «скарга на незаконні дії митних органів», датована 15.11.2020, в якій заявник просить:

- визнати неправомірними дії щодо складання протоколу про порушення митних правил №1760/10000/20 від 15.11.2020 стосовно ОСОБА_1 та скасувати вказаний протокол;

- повернути ОСОБА_1 незаконно вилучені кошти в розмірі 3 440,00 доларів США;

- повернути ОСОБА_1 безпідставно оплачений штраф згідно квитанції №ПН 880 від 15.11.2020;

- витребувати у державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Бориспіль» Київської митниці Держмитслужби оригінал квитанції, оскільки його не було надано ОСОБА_1 ;

- відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, заподіяну внаслідок незаконних дій працівників відділу митного оформлення № 3 митного поста «Бориспіль» Київської митниці Держмитслужби, які стягнути з винного в порядку регресу, а також витрати на правову допомогу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.01.2021 справу було передано на розгляд Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою від 04.03.2021 Бориспільського міськрайонного суду Київської області дану справу направлено до Солом`янського районного суду міста Києва

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 для розгляду даної справи визначено суддю Калініченко О.Б.

Суддею Калініченко О.Б. було складено доповідну записку на керівника апарату суду щодо помилковості проведення автоматизованого розподілу даної справи 27.05.2021.

07.09.2021 дану справу передано судді Зуєвич Л.Л. по реєстру.

Розглянувши матеріали справи суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.

Порушення митних правил, відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України), є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 486 МК України провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил, відповідно до ч. 1 ст. 488 МК України вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у п.3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; митне обстеження; пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; експертиза; взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Аналізу вказаних норм свідчить, що дії відповідача щодо складання оскаржуваного протоколу про порушення митних правил за своєю суттю є діями процесуального характеру у справі про порушення митних правил, а також початком провадження у справі про порушення митних правил.

Як встановлено ч. 1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Відповідно до ч. 2 ст. 522 МК України справи справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Таким чином, справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності митних органів у справах про порушення митних правил, розгляд яких віднесено до компетенції митних органів, є справами адміністративною юрисдикції.

Спори з приводу рішень, дій чи бездіяльності митних органів у справах про порушення митних правил, розгляд яких віднесено до компетенції місцевих судів, розгляду у порядку адміністративного судочинства не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем складено протокол про порушення митних правил від 15.11.2020 № 1760/10000/20 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

За правилами ч. 2 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачених статтею 471 цього Кодексу розглядаються місцевими судами (суддями).

Правомірність та обґрунтованість складання протоколу про порушення митних правил, відповідні дії посадової особи щодо його складання підлягають перевірці місцевими судами при розгляді справи про порушення митних правил.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що розгляд питання про законність та обґрунтованість здійснення проваджень про порушення митних правил за ст. 471 МК України не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.07.2020 у справі № 420/647/19 (адміністративне провадження № К/9901/32880/19), складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі № 199/7360/17 (2-а/199/252/17).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів. Так, зокрема, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п. 2 ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд роз`яснює, що протокол про порушення митних правил не може бути самостійним предметом судового розгляду в суді будь-якої юрисдикції.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 293-295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за скаргою ОСОБА_1 до Відділу митного оформлення № 3 митного поста «Бориспіль» Київської митниці Держмитслужби про скасування протоколу про порушення митних правил, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 299 КАС України.

Суддя Л. Л. Зуєвич