Справа № 520/152/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 р.Справа № 520/152/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.

представників сторін: позивача - Паркулаб А.В; відповідача - Довгаль В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 (суддя Спірідонов М.О.; м. Харків, повний текст складено 24.03.2021) по справі № 520/152/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для вимірювання тиску "Завод Манометр"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для вимірювання тиску "Завод Манометр" (далі по тексту позивач, ТОВ "Завод Манометр") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.03.2020 № 3, № 3, № 3, № 3, № 7, № 7, № 7.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.03.2020 № 3, № 3, № 3, № 3, № 7, № 7, № 7 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/152/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для вимірювання тиску "Завод Манометр" (62416, Харківська обл., м. Харків, пров. Чайкіної Лізи, буд. 17) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.03.2020 р. № 3, № 3, № 3, № 3, № 7, № 7, № 7.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для вимірювання тиску "Завод Манометр" сплачений судовий збір у сумі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/152/21 та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Завод Манометр» безпідставно було включено до складу витрат вартість списаних будівельних матеріалів та отриманих послуг з ремонту, чим порушено п.44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п.5, п. 6, п. 10, п.11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, та завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 5 525 455 грн.. Вказує, що зазначене призвело до порушення п. 189.1 ст. 189, п.п. )» п. 198.5 ст. 198 ПК України, п. 5 ст. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.08.2016 №21, та заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 105 092 грн.. Зазначає, що оскільки позивачем не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних по «компенсуючим» податковим зобов`язанням з податку на додану вартість, відповідно до п. 189.1 ст. 189, п.п. г п. 198.5 ст. 198 ПК України на загальну суму ПДВ 1 105 092 грн., тому на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.03.2020 № 3.

Вказує, що в порушення вимог п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Розділу V ПК України позивачем завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «НВП «Квазар» та ТОВ «Аргон СТС». Зазначає, що віднесення позивачем до собівартості реалізованих товарів, робіт, послуг (рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» №2-м(2) «Звіт про фінансові результати») вартості послуг, які придбано у ПП «НВП «Квазар» та ТОВ «Аргон СТС» призвело до порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, та заниження фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень бухгалтерського обліку у рядку 02 Декларації з податку на прибуток.

Також зазначає, що перевіркою банківських та касових документів встановлено, що в порушення п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу IV ПК України позивачем не було перераховано в установлений законодавством термін податок з доходів фізичних осіб, утриманий з нарахованих та виплачених дивідендів у загальній сумі 3 848 780, 51 грн., що також призвело до несвоєчасного перерахування військового збору при нарахуванні дивідендів у загальній сумі 1 154 634,15 грн., та за що в частині невідображення у податкових розрахунках за формою 1-ДФ за ІІ та ІІІ квартали 2018 року даних про виплату доходів за ознакою «127», чим порушено п.п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі 510 гривень.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області здійснено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Підприємство з виробництва та розробки обладнання для вимірювання тиску Завод Манометр з питань дотримання податкового, валютного законодавства, повноти сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.09.2016 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт від 29.01.2020 № 231/20-40-05-03-08/40826029, яким встановлено порушення позивачем:

1. п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями; ст. 1, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень бухгалтерського обліку у рядку 02 Декларації з податку на прибуток на загальну суму 56 726 250 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 10 210 725 грн.;

2. п. 189.1 ст. 189, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Розділу V Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість всього в сумі 11 051 553 грн.;

3. п. 120-1.1 ст. 120-1, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, ТОВ Завод Манометр несвоєчасно зареєстровано податкові накладні та розрахунки коригування на загальну суму ПДВ 5383,47 грн.;

4. п. 109.1 ст. 109, п. 120-1.2 ст. 120-1, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, ТОВ Завод Манометр не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 1 105 092 грн.;

5. пп. 176.2 б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, - встановлено порушення в частині не відображення в податкових розрахунках за формою 1-ДФ за 2, 3 квартал 2018 року даних про виплату доходів за ознакою 127;

6. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, встановлено не перерахування ТОВ Завод Манометр, в установлений законодавством термін, податку з доходів фізичних осіб, утриманого із нарахованих та виплачених дивідендів в загальній сумі 3 848 780,51 грн.;

7. пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, встановлено неутримання і неперерахування ТОВ Завод Манометр до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 38 338,19 грн.;

8. пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, встановлено неперерахування ТОВ Завод Манометр, в установлений законодавством термін, військового збору, утриманого із нарахованих та виплачених дивідендів в загальній сумі 1 1154 634,15 грн.;

9. пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ, із змінами та доповненнями, із суми інших доходів в загальній сумі 212 989,92 грн. військовий збір не нараховувався та не утримувався.

З висновками акту перевірки позивач не погодився та у встановленому законом порядку подав заперечення до ГУ ДПС у Харківській області.

На підставі вище зазначено акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 11.03.2020:

- № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 11 786 276,25 грн., з яких 9 429 021,00 грн. сума збільшеного податкового зобов`язання, а 2 357 255, 25 грн. штрафні санкції;

- № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 12 728 716,25 грн., з яких 10 182 973,00 грн. сума збільшеного податкового зобов`язання, а 2 545 743, 25 грн. штрафні санкції;

- № 3, яким на позивача накладено штраф за відсутність реєстрації податкових накладних у розмірі 552 546,00 грн.;

- № 3, яким на позивача накладено штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних у розмірі 1 938,39 грн.;

- № 7, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 832 689,65, грн., з яких 713 222,73 грн. сума збільшеного податкового зобов`язання, а 119 466,92 грн. сума пені;

- № 7, яким позивачу збільшено суму військового збору на загальну суму 235 546,08 грн., з яких 201 742,09 грн. сума збільшеного податкового зобов`язання, а 33 803,99 грн. сума пені;

- № 7, яким застосовано штрафні санкції за податком на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн..

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач в адміністративному порядку звернувся до Державної податкової служби України, проте рішенням від 22.12.2020 №35968/6/99-00-06-02-01-06 в задоволенні скарги було відмовлено.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо твердження відповідача про безпідставність включення ТОВ Завод Манометр до складу витрат вартості списаних будівельних матеріалів та отриманих послуг з ремонту, чим порушено п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5, п. 6, п. 10, п. 11 П(С)БО 16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, та завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 5 525 455 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач для здійснення господарської діяльності згідно договору оренди від 28.12.2017 орендує у ПрАТ Автоном нежилі приміщення за адресою Харківська обл., м. Мерефа, вул. Революції, 1, загальною площею 1356 кв.м..

Пунктом 5.2.3 договору оренди від 28.12.2017 передбачено, що Орендар (ТОВ Завод Манометр) зобов`язаний за власний рахунок проводити поточний ремонт орендованих приміщень.

Крім того, згідно договору оренди від 19.09.2016, ТОВ Завод Манометр орендує для здійснення господарської діяльності у ПрАТ Мехтранс нежилі приміщення за адресою: Харківська обл., м. Мерефа, вул. Революції, 1, загальною площею 459 кв.м. і за адресою: місто Харків, провулок Чайкіної Лізи, будинок 17, загальною площею 399 кв.м..

За умовами договору оренди від 19.09.2016, Орендар (ТОВ Завод Манометр) також зобов`язаний за власний рахунок проводити поточний ремонт орендованих приміщень.

Також судом встановлено, що для проведення поточного ремонту зазначених орендованих приміщень позивачем у період, що перевірявся, було придбано будівельні матеріали (плитка, металопрофіль, панелі, кирпичи, пісок, асфальт тощо) на загальну суму 3 668 132,12 грн., що також не заперечується відповідачем.

Частина вказаних будівельних матеріалів на суму 3 429 528 грн. внаслідок їх використання при проведенні поточного ремонту була списана, відповідно до актів списання товарів ЗМ-0000001 від 29.12.2016, ЗМ-0000002 від 30.04.2017, ЗМ-0000003 від 30.06.2017, ЗМ-0000008 від 31.10.2017, ЗМ-0000018 від 16.11.2017, ЗМ-10 від 30.03.2018, ЗМ-12 від 30.03.2018, ЗМ-30 від 14.06.2018, ЗМ-31 від 14.06.2018, ЗМ-33 від 18.06.2018, ЗМ-34 від 18.06.2018, ЗМ-37 від 18.06.2018, ЗМ-38 від 25.06.2018, ЗМ-0000046/1 від 29.09.2018, ЗМ-57 від 31.10.2018, ЗМ-61 від 30.11.2018, ЗМ-68 від 29.12.2018, ЗМ-73 від 29.12.2018, 5 від 31.01.2019, 4 від 28.02.2019, 1 від 29.03.2019, 6 від 30.03.2019, 13 від 24.04.2019, 20 від 30.05.2019, 32 від 29.06.2019, 42 від 31.07.2019, 46 від 31.08.2019, 52 від 30.09.2019.

Вказані матеріали було витрачено на проведення поточного ремонту саме орендованих приміщень, який був здійснений власними силами підприємства.

Згідно штатних розкладів за 2016-2019 роки у штаті підприємства наявний господарський відділ у складі начальника відділу, робітників з комплексного обслуговування і ремонту будівель, слюсара-сантехніка, робітника з благоустрою, інженера-енергетика, чим підтверджується можливість проведення поточних ремонтів власними силами.

Крім того, між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ТОВ Спецвагонізоляція (Підрядник) було укладено договір підряду від 28.02.2018 №28/02-1/П.

Предметом договору є роботи з поточного ремонту адміністративної та виробничої будівлі на території ПрАТ Автоном за адресою: м. Мерефа, вул. Революції, 1, та роботи з поточного ремонту покрівлі будівлі адміністративного корпусу на території ПрАТ Автоном за адресою: м. Мерефа, вул. Революції, 1. Загальна вартість робіт складає 450 000 грн. з ПДВ..

Згідно з п. 1.2. Договору, матеріальне забезпечення виконання будівельних робіт на об`єкті покладається на Замовника та Підрядника.

Згідно з п. 6.1. Договору, здача-приймання виконаних робіт оформлюється актом виконаних робіт (форма КБ-2) та довідкою про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3).

Для виконання будівельних робіт підряднику були передані будівельні матеріали, що підтверджується актом прийому-передачі матеріалів №1 від 23.03.2018.

Також судом встановлено, що вищевказані первинні документи (акт виконаних робіт за формою КБ-2 та довідка про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3) були складені за підсумками здійсненого ремонту та надавались контролюючому органу під час перевірки.

Підрядником також було складено підсумкові відомості ресурсів та акт виконання робіт (надання послуг) № Ст000000067 від 30.03.2018.

Крім того, між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ТОВ Спецвагонізоляція (Підрядник) було укладено договір підряду від 02.04.2018 №02/04-1/П.

Предметом договору є роботи з поточного ремонту адміністративної будівлі ТОВ Завод Манометр за адресою: м. Мерефа, вул. Революції, 1, та роботи з поточного ремонту покрівлі адміністративної будівлі ТОВ Завод Манометр за адресою: м. Мерефа, вул. Революції, 1. Загальна вартість робіт складає 366 000 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 6.1. договору, здача-приймання виконаних робіт оформлюється актом виконаних робіт (форма КБ-2) та довідкою про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3).

Вказані первинні документи (акт виконаних робіт за формою КБ-2 та довідка про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3) були складені за підсумками здійсненого ремонту.

Підрядником також було складено підсумкові відомості ресурсів та акт виконання робіт (надання послуг) №Ст000000114 від 18.06.2018.

Всі інші роботи, виконані підрядниками, також відображені в первинній документації договорах, актах виконаних робіт за формою КБ-2 та довідках про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3, відомостях ресурсів та актах виконання робіт (надання послуг).

Судовим розглядом встановлено, що перелічені первинні документи, окрім актів виконання робіт (надання послуг), не відображені контролюючим органом в акті перевірки, хоча були надані податковому органу під час проведення перевірки.

Також судом встановлено, що позивачем було повторно надано копії первинних документів з отриманих послуг з ремонту разом із запереченнями на Акт перевірки.

Жодних зауважень щодо зазначених документів в акті перевірки не міститься, доказів їх невідповідності вимогам закону не надано, тому колегія суддів вважає, що усі витрати на ремонт, що підтверджуються документами, що містяться у матеріалах справи, помилково не прийняті контролюючим органом під час перевірки.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (ПК України), прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БО 16 Витрати) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 № 318 і визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно з п. 5, 6 П(С)БО 16 Витрати, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п. 11 П(С)БО 16 Витрати, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Відповідно до п. 15.4 П(С)БО 16 Витрати, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Оскільки, як було встановлено вище, позивач був зобов`язаний за власний рахунок проводити поточний ремонт орендованих приміщень, колегія суддів приходить до висновку, що ним обґрунтовано включено до складу витрат витрати на списані будівельні матеріали на суму 3 429 528 грн. для робіт з поточного ремонту і експлуатації, здійснених власними силами, та на здійснення робіт (надання послуг) з поточного ремонту і експлуатації приміщень, здійснених іншими підприємствами на загальну суму 2 539 897 грн. відповідно до укладених договорів, а, отже, висновок відповідача про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5, п. 6, п. 10, п. 11 П(С)БО 16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, в результаті чого позивачем завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 5 525 455 гривень не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Колегія суддів також відхиляє доводи контролюючого органу про те, що з наданих до перевірки документів не вбачається можливим віднесення проведених ремонтних робіт до поточних чи капітальних, оскільки в акті виконаних робіт від 01.01.2018 № 248, за яким ТОВ «Фірма «Колорит- Строй» надало ТОВ «Завод Манометр» послуги з виконання штукатурних робіт у приміщеннях ТОВ «Завод Манометр» за адресою: вул. Революції, 1, м. Мерефа, у кількості 198 кв.м., які у свою чергу відносяться до капітального ремонту згідно з п. 2.9.1 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150, з наступних підстав.

Розділом III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування, визначеного підприємством відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, на різницю по проведеному ремонту основних засобів підприємства.

Відповідно до пункту 14 П(С)БО 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.

Відповідно до пункту 15 П(С)БО 7«Основні засоби», витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе в майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат (п. 29 Методичних рекомендацій № 561).

Отже у чинному законодавстві щодо обліку основних засобів відсутні визначення капітальний або поточний ремонт. Всі витрати по ремонту (капітальний та поточний), згідно законодавства, підприємство може віднести на поточні витрати.

Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28.02.2018 по справі № 821/1496/16, яка в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції.

Посилання відповідача на те, що підставою для висновків про вищезазначені порушення слугувала та обставина, що позивачем відповідні витрати було відображено або невірно відображено у відповідних планах-рахунках бухгалтерського обліку відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як було встановлено судом вище, спірні витрати позивача підтверджуються належними первинними документами, жодних зауважень до яких в акті перевірки не міститься, доказів їх невідповідності вимогам закону не надано.

Твердження відповідача, що ТОВ Завод Манометр не зареєструвало податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних по компенсуючим податковим зобов`язанням з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 1 105 092 грн., тому на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.03.2020 №3, яким на ТОВ Завод Манометр накладено штраф у розмірі 552 546,00 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Суд зазначає, що нарахування компенсуючих податкових зобов`язань передбачено для випадків, коли товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Підставою для висновків податкового органу щодо обов`язку нарахування зазначених податкових зобов`язань став висновок про використання будівельних матеріалів, отримання послуг з ремонту приміщень в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Оскільки, як було встановлено вище, спірні будівельні матеріали, отримання послуг з ремонту приміщень, були використані ТОВ Завод Манометр у власній господарській діяльності, то і обов`язку нараховувати компенсуючі податкові зобов`язання та реєструвати податкові накладні у позивача не було, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 11.03.2020 №3 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Розділу V ПК України, у зв`язку з чим завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС, колегія суддів зазначає наступне.

Так, підставою для вказаних донарахувань стали висновки контролюючого органу щодо неможливості підтвердження виконання робіт для ТОВ Завод Манометр від ПП НВП КВАЗАР та ТОВ Аргон СТС у зв`язку з наступним: придбання ПП НВП КВАЗАР та ТОВ Аргон СТС послуг зі збірки панелей, які в подальшому реалізовуються на ТОВ Завод Манометр, у більше ніж 130 контрагентів, які не мають достатньої кількості працюючих; відсутність у контрагентів ПП НВП КВАЗАР та ТОВ Аргон СТС матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (постанова ВС від 08.05.2018 у справі № 814/937/15).

Разом з тим, судом встановлено, між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ПП НВП КВАЗАР (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт №22/08-1-СБ від 22.08.2017, відповідно до якого Виконавець зобов`язується виконати на свій ризик роботи зі збірки панелей з приставками для датчиків тиску, що зазначені у Специфікаціях до цього Договору, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.3. Договору, Виконавець зобов`язаний виконати роботи як з використанням власних матеріалів і комплектуючих, своїми засобами і інструментами, так і з використанням матеріалів, інструментів і засобів, наданих Замовником.

На виконання договору Сторонами було укладено Специфікацію від 22.08.2017 №1, якою обумовлено кількість панелей, що підлягають зборці, етапи робіт, вартість тощо.

Відповідно до умов договору Замовником було передано матеріали в переробку Виконавцю відповідно до актів приймання передачі в переробку №19 від 03.10.2017, №23П від 15.11.2017, №37П від 18.12.2017, №30П від 22.06.2018 (матеріали, з яких збираються панелі).

Зібрані Виконавцем з отриманих матеріалів панелі передавались Замовнику відповідно до актів приймання-передачі з переробки давальницької сировини від 08.12.2017, від 05.02.2018, від 21.02.2018, від 08.04.2018, від 03.05.2018, від 21.05.2018, від 20.09.2018.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі передавались на радіографічний контроль якості, оскільки призначені для використання на атомних електростанціях, і якість зварних з`єднань елементів панелей підлягає контролю якості радіографічним методом.

Для здійснення контролю якості зварних з`єднань елементів панелей між ТОВ ЗАВОД МАНОМЕТР (Замовник) та ТОВ Центр промислової діагностики та контролю (Виконавець) було укладено договір від №239-17/К від 30.08.2017.

Відповідно до договору, Виконавець бере на себе зобов`язання здійснення контролю якості зварних з`єднань радіографічним методом.

Надання послуг з радіографічного контролю якості зварних з`єднань підтверджується актами надання послуг №201 від 30.11.2017, №210 від 21.12.2017, №27 від 20.02.2018, №32 від 28.02.2018, №42 від 05.03.2018, №70 від 27.04.18, №81 від 10.05.18, №151 від 20.08.2018, №172 від 26.09.2018.

Після здійснення радіографічного контролю якості зварних з`єднань панелі знову передавались ПП НВП КВАЗАР для аналізу результатів контролю якості та, за необхідності, усунення виявлених недоліків.

Передача панелей ПП НВП КВАЗАР підтверджується видатковими накладними у переробку №12 від 18.12.2017, №1 від 16.02.2018, №2 від 28.02.2018, №3 від 10.04.18, №4 від 04.05.2018, №5 від 06.06.2018, №7 від 21.09.2018.

Після проведення аналізу та, за необхідності, усунення виявлених недоліків, ПП НВП КВАЗАР повертало панелі ТОВ Завод Манометр, що підтверджується актами приймання-передачі з переробки від 19.12.2017, від 16.02.2018, від 28.02.2018, від 21.03.2018, від 16.04.2018, від 02.05.2018, від 14.05.2018, від 07.06.2018, від 28.09.2018, від 29.10.2018.

Виконання ПП НВП КВАЗАР робіт із збірки панелей підтверджується актами здачі-приймання робіт №КВ30 від 08.12.2017, №КВ5 від 16.02.2018, №КВ6 від 28.02.2018, №КВ22 від 21.03.2018, №КВ23 від 16.04.2018, №КВ24 від 02.05.2018, №КВ25 від 14.05.2018, №КВ26 від 07.06.2018, №КВ27 від 28.09.2018, №КВ28 від 29.10.2018.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі в подальшому були реалізовані ТОВ Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж відповідно до договору поставки №4/12-1 від 04.12.2017, ПрАТ Техенерго відповідно до договору поставки №17.12.164/2 від 07.12.2017, ТОВ Вестрон відповідно до договору поставки №368100-08 від 04.12.2017, ПрАТ Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування відповідно до договору №52-ВС3 від 29.08.2018.

Щодо договору на виконання робіт №72-ВС3 від 10.12.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ПП НВП КВАЗАР (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт, відповідно до якого Виконавець зобов`язується виконати на свій ризик роботи зі збірки панелей з приставками для датчиків тиску, що зазначені у Специфікаціях до цього Договору, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.3. Договору, Виконавець зобов`язаний виконати роботи як з використанням власних матеріалів і комплектуючих, своїми засобами і інструментами, так і з використанням матеріалів, інструментів і засобів, наданих Замовником.

На виконання договору Сторонами було укладено Специфікації №1 і №2, якими обумовлено кількість панелей, що підлягають зборці, вартість тощо.

Відповідно до умов договору Замовником було передано матеріали в переробку Виконавцю відповідно до актів приймання передачі в переробку №48П від 11.12.2018, №54П від 12.12.2018 (матеріали, з яких збираються панелі).

Зібрані Виконавцем з отриманих матеріалів панелі передавались Замовнику відповідно до актів приймання-передачі з переробки давальницької сировини від 14.12.2018, від 17.01.2019, від 15.02.2019, від 15.02.2019.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі і приставки передавались на радіографічний контроль якості, оскільки призначені для використання на атомних електростанціях, і якість зварних з`єднань елементів панелей підлягає контролю якості радіографічним методом.

Здійснення контролю якості зварних з`єднань елементів панелей здійснювалось ТОВ Центр промислової діагностики та контролю на підставі укладеного між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ТОВ Центр промислової діагностики та контролю (Виконавець) договору від №239-17/К від 30.08.2017.

Надання послуг з радіографічного контролю якості зварних з`єднань підтверджується актами надання послуг №239 від 14.12.2018, №16 від 22.01.2019, №39 від 22.02.2019.

Після здійснення радіографічного контролю якості зварних з`єднань панелі знову передавались ПП НВП КВАЗАР для аналізу результатів контролю якості та, за необхідності, усунення виявлених недоліків.

Передача панелей ПП НВП КВАЗАР підтверджується видатковими накладними у переробку №12 від 18.12.2018, №3 від 23.01.2019, №4 від 18.02.2019, №5 від 22.02.19, №6 від 22.02.2019.

Після проведення аналізу та, за необхідності, усунення виявлених недоліків, ПП НВП КВАЗАР повертало панелі ТОВ ЗАВОД МАНОМЕТР, що підтверджується актами приймання-передачі з переробки від 18.12.2018, від 23.01.2019, від 22.02.2019, від 25.02.2019.

Виконання ПП НВП КВАЗАР робіт із збірки панелей підтверджується актами здачі-приймання робіт №КВ29 від 14.12.2018, №КВ1 від 17.01.2019, №КВ3 від 15.02.2019, №КВ4 від 15.02.2019.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі в подальшому були реалізовані ТОВ Вестрон відповідно до договору поставки №368100-08 від 04.12.2017, ПрАТ Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування відповідно до договору №52-ВС3 від 29.08.2018.

Щодо договору на виконання робіт №25/03-19 від 25.03.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ПП НВП КВАЗАР (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт, відповідно до якого Виконавець зобов`язується виконати на свій ризик роботи зі збірки панелей з приставками для датчиків тиску, що зазначені у Специфікаціях до цього Договору, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.3. Договору, Виконавець зобов`язаний виконати роботи як з використанням власних матеріалів і комплектуючих, своїми засобами і інструментами, так і з використанням матеріалів, інструментів і засобів, наданих Замовником.

На виконання договору Сторонами було укладено Специфікацію №1, якою обумовлено кількість панелей, що підлягають зборці, вартість тощо.

Відповідно до умов договору Замовником було передано матеріали в переробку Виконавцю відповідно до актів приймання передачі в переробку №10П від 26.03.2019, №12П від 29.03.2019, №21П від 22.04.2019, №28П від 12.06.2019 (матеріали, з яких збираються панелі).

Зібрані Виконавцем з отриманих матеріалів панелі передавались Замовнику відповідно до актів приймання-передачі з переробки давальницької сировини від 12.04.2019, від 10.05.2019, від 20.06.19, від 10.07.2019.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі і приставки передавались на радіографічний контроль якості, оскільки призначені для використання на атомних електростанціях, і якість зварних з`єднань елементів панелей підлягає контролю якості радіографічним методом.

Здійснення контролю якості зварних з`єднань елементів панелей здійснювалось ТОВ Центр промислової діагностики та контролю на підставі укладеного між ТОВ Завод Манометр (Замовник) та ТОВ Центр промислової діагностики та контролю (Виконавець) договору від №288-19 від 01.02.2019.

Надання послуг з радіографічного контролю якості зварних з`єднань підтверджується актами надання послуг №101 від 25.04.2019, №118 від 20.05.2019, №125 від 31.05.2019, №141 від 19.06.2019, №152 від 27.06.2019.

Після здійснення радіографічного контролю якості зварних з`єднань панелі знову передавались ПП НВП КВАЗАР для аналізу результатів контролю якості та, за необхідності, усунення виявлених недоліків.

Передача панелей ПП НВП КВАЗАР підтверджується видатковими накладними у переробку №7 від 15.04.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 27.06.2019, №5 від 16.07.2019.

Після проведення аналізу та, за необхідності, усунення виявлених недоліків, ПП НВП КВАЗАР повертало панелі ТОВ ЗАВОД МАНОМЕТР, що підтверджується актами приймання-передачі з переробки від 15.04.2019, від 24.05.2019, від 01.07.2019, від 18.07.2019.

Виконання ПП НВП КВАЗАР робіт із збірки панелей підтверджується актами здачі-приймання робіт №КВ7 від 12.04.2019, №КВ8 від 24.05.2019, №КВ12 від 01.07.2019, №КВ4 від 18.07.2019.

Зібрані ПП НВП КВАЗАР панелі в подальшому були реалізовані ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом відповідно до договору поставки №53-129-01-19-01846 від 10.04.2019, ТОВ Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство Електропівденмонтаж відповідно до договору №40-ЗМ від 24.05.2019.

Також актом перевірки встановлено, що відповідно до бази даних ЄРПН встановлено, що підприємство ПП НВП Квазар реалізовує роботи зі збірки панелей з приставками для датчиків тиску виключно підприємству ТОВ Завод Манометр. Згідно з даними ЄРПН встановлено, що ПП НВП Квазар послуги, які були реалізовані на адресу ТОВ Завод Манометр, придбавало у контрагентів, які здійснювали придбання робіт (товарів) за номенклатурою відмінною від номенклатури реалізованих робіт. Отже, з аналізу ЄРПН встановлено маніпулювання звітністю шляхом зміни номенклатури товару та відображення в реалізації товарів (робіт, послуг), придбання яких не підтверджується по ланцюгу від постачальника. Відповідно до поданого ПП НВП Квазар Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за IV квартал 2016 року від 08.02.2017) на підприємстві працювало дві особи. Крім того, від Головного управління ДФС у Донецькій області отримано Узагальнену податкову інформацію від 25.02.2019 № 11/05-99-47-03/30952583 щодо ПП НВП Квазар, якою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій.

Судом встановлено, що між ТОВ Завод манометр (Замовник) та ТОВ АРГОН СТС (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт №53/2-ЗМ від 10.07.2019, відповідно до якого Виконавець зобов`язується виконати на свій ризик роботи зі збірки панелей з приставками для датчиків тиску, що зазначені у Специфікаціях до цього Договору, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 1.3. Договору, Виконавець зобов`язаний виконати роботи як з використанням власних матеріалів і комплектуючих, своїми засобами і інструментами, так і з використанням матеріалів, інструментів і засобів, наданих Замовником.

На виконання договору Сторонами було укладено Специфікацію №1, якою обумовлено кількість панелей, що підлягають зборці, вартість тощо.

Відповідно до умов договору Замовником було передано матеріали в переробку Виконавцю відповідно до актів приймання передачі в переробку №30П від 15.07.2019, №31П від 22.07.2019 (матеріали, з яких збираються панелі).

Зібрані Виконавцем з отриманих матеріалів панелі передавались Замовнику відповідно до актів приймання-передачі з переробки давальницької сировини від 09.08.2019, від 20.08.2019, від 14.08.2019, від 20.08.2019, від 28.08.2019,

Зібрані ТОВ АРГОН СТС панелі і приставки передавались на радіографічний контроль якості, оскільки призначені для використання на атомних електростанціях, і якість зварних з`єднань елементів панелей підлягає контролю якості радіографічним методом.

Надання послуг з радіографічного контролю якості зварних з`єднань підтверджується актами надання послуг №192 від 21.08.2019, №201 від 22.08.2019, №202 від 06.09.2019, №214 від 20.09.2019, №217 від 26.09.2019.

Після здійснення радіографічного контролю якості зварних з`єднань панелі знову передавались ТОВ АРГОН СТС для аналізу результатів контролю якості та, за необхідності, усунення виявлених недоліків.

Передача панелей ТОВ АРГОН СТС підтверджується видатковими накладними у переробку №11 від 16.08.2019, №12 від 20.08.2019, №13 від 28.08.2019, №13/1 від 05.09.2019.

Після проведення аналізу та, за необхідності, усунення виявлених недоліків, ТОВ АРГОН СТС повертало панелі ТОВ ЗАВОД МАНОМЕТР, що підтверджується актами приймання-передачі з переробки від 02.09.2019, від 09.09.2019, від 13.09.2019, від 18.09.2019.

Виконання ТОВ АРГОН СТС робіт із збірки панелей підтверджується актами здачі-приймання робіт №1 від 02.09.2019, №2 від 09.09.2019, №3 від 13.09.2019, №4 від 18.09.2019.

Актом перевірки встановлено, що згідно з даними ЄРПН встановлено, що ТОВ Аргон СТС послуги, які були реалізовані на адресу ТОВ Завод Манометр, придбавало у контрагентів, які здійснювали придбання робіт (товарів) за номенклатурою відмінною від номенклатури реалізованих робіт.

Також актом перевірки встановлено, що видаткові накладні (у переробку), згідно яких ТОВ Завод Манометр передає ПП НВП КВАЗАР та ТОВ Аргон СТС матеріали в переробку не підтверджують факти отримання послуг від ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС у зв`язку тим, що деякі з них складені пізніше, ніж акти приймання-передачі з переробки давальницької сировини, або день у день, а саме: постачальник - ПП НВП Квазар - 18.12.2017 №12 - 08.12.2017 №б/н; 29.10.2018 №б/н; 18.12.2018 №12 - 14.12.2018 №б/н; 23.01.2019 №3 - 17.01.2019 №б/н; 22.02.2019 №5 - 15.02.2019 №б/н; 25.02.2019 №6 - 15.02.2019 №б/н; 15.04.2019 №7 - 12.04.2019 №б/н; постачальник - ТОВ Аргон СТС - 20.08.2019 №12- 09.08.2019 № б/н; 13.09.2019 №б/н.

Крім цього відповідачем в акті перевірки вказано, що під час аналізу документів наданих ТОВ Завод Манометр та наявних баз даних встановлено таке:

- придбання ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС послуг по зі збірки панелей, які в подальшому реалізовуються на ТОВ Завод Манометр у більш ніж 130 контрагентів, які не мають достатньої кількості працюючих, не відповідає виду їх діяльності та простежується обрив ланцюга постачання;

- наявність податкової інформації від ГУ ДФС у Донецькій області щодо ПП НВП Квазар, якою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій;

- недостатню кількість працівників у ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС для виконання робіт;

- відсутність у бухгалтерському обліку відображення операцій з надання у переробку та повернення з переробки матеріалів та комплектуючих;

- видаткові накладні (у переробку) виписані пізніше ніж акти приймання-передачі з переробки давальницької сировини;

- відсутність інформації та її документального підтвердження стосовно використаних матеріалів, комплектуючих, інструментів та обладнання (власних ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС чи отриманих від ТОВ Завод Манометр) в процесі надання послуг з переробки;

- достатню кількість фахівців на ТОВ Завод Манометр, які фактично могли виконувати роботи зі збірки панелей і приставок.

Так, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює норму, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно підпунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з положеннями частин 1, 3статті 9 вказаного Закону, бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об`єктом оподаткування.

Згідно з частинами 1 та 2статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 по справі № 820/2665/16.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що наявні договори та усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені на їх виконання, виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV, які згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентами.

При цьому, в ході проведення перевірки податковим органом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірними правочинами.

Посилання в акті перевірки на те, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання контрагентами товарів, реалізованих в подальшому ПП НВП КВАЗАР та ТОВ Аргон СТС та далі по ланцюгу ТОВ Завод Манометр колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відсутність відомостей в Єдиному реєстрі податкових накладних про придбання товару жодним чином не свідчить про відсутність такого товару у постачальників, оскільки товар міг бути придбаний у контрагентів-неплатників ПДВ або в період до реєстрації платником ПДВ.

Навіть якщо придбання контрагентами товарів відбулося з порушенням вимог щодо реєстрації податкових накладних, то це не має жодного значення для визначення реальності досліджуваних господарських операцій. В силу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, який встановлено статтею 61 Конституції України, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим права платника податків (у тому числі право на податковий кредит та визначення розміру податкового зобов`язання) не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Щодо податкової інформації від ГУ ДФС у Донецькій області щодо ПП НВП КВАЗАР про неправомірне визначення податкових зобов`язань.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до ст. 74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3).

З метою зберігання, опрацювання отриманої інформації в ході діяльності податкових органів 01.01.2013 на підставі наказу Державної податкової служби України Про введення в експлуатацію інформаційної системи Податковий Блок від 24.12.2012 №1197 введено в дію ІС Податковий блок.

Крім того, наказом Міністерства доходів і зборів України № 165 від 14.06.2013 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (далі - Методичні рекомендації № 165).

Вказані Методичні рекомендації були запроваджені з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов`язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

В пункті 1.3 Методичних рекомендацій № 165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: підсистеми інформаційної системи Податковий блок - Реєстрація ПП, Обробка податкової звітності та платежів, Податковий аудит, Аналітична система, Облік платежів; єдиний реєстр податкових накладних; АРМ Митниця; підсистема Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС Реєстри платників податків.

Єдина система Податковий блок та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної фіскальної служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Метою розробки автоматизованих інформаційних систем є створення єдиного програмно-технічного комплексу для автоматизації процесу реєстрації, обліку платників податків на всіх рівнях структури органів державної податкової служби, прийому та обробки електронних звітних податкових документів, формування зведеної інформації про надходження податкових платежів, нарахування податкових зобов`язань та їх сплату у розрізі окремих податків і зборів.

Джерелами формування автоматизованих систем є, зокрема, відомості стосовно реєстраційних та облікових даних платника податків, його банківських рахунків, інформація, що надходить від інших органів виконавчої влади, у тому числі Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Державного комітету статистки України, митних органів та органів внутрішніх справ, податкових органів центрального та обласного рівнів.

Крім того, в окремих інформаційних системах обліковуються дані, що створені або отримані податковим органом у процесі поточної діяльності, у тому числі інформація про наявність/відсутність підприємства за його місцезнаходженням, видачу або анулювання свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, направлення на адресу платника відповідних запитів, надходження відповідей на них, облік результатів контрольно-перевірочної роботи за окремими податками і зборами тощо.

З системного аналізу перелічених вище норм права вбачається, що висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися даними податкової інформації, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону (постанова Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.08.2018р. по справі №820/4428/17: Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: ... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Щодо твердження відповідача про недостатність кількості працівників у ПП НВП КВАЗАР та ТОВ АРГОН СТС для виконання робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з викладеної в акті перевірки інформації вбачається, що ПП НВП КВАЗАР та ТОВ АРГОН СТС для виконання робіт залучали інші підприємства, що підтверджується даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Така ж позиція викладена в рішеннях Верховного Суду у справах №826/13929/17 від 15.04.2020, №520/7467/19 від 16.04.2020.

Крім того, в акті перевірки відомості про працюючих осіб надані за вибіркові періоди, а саме: за період з 07.10.2016 по 31.12.2016 для ПП НВП КВАЗАР і за період з 10.07.2019 по 30.09.2019 для ТОВ АРГОН СТС. Дані про кількість працюючих в інші періоди акт перевірки не містить. При цьому, TOB Завод Манометр мало господарські правовідносини із зазначеними контрагентами протягом всього періоду, що підлягав перевірці.

Колегія суддів наголошує, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи умови для отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи визнання понесених витрат.

Крім того, чинним законодавством не передбачено кількісного показника щодо наявності трудових ресурсів, зареєстрованих власних основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, що була б достатньою для фізичної та технічної можливості виконання умов наведених договорів.

Твердження відповідача про те, що видаткові накладні у переробку виписані пізніше, ніж акти приймання-передачі з переробки давальницької сировини, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки первинні документи, які містять відомості про господарські операції, не повністю досліджені та висвітлені відповідачем в акті перевірки, зокрема, відповідачем не враховано специфіку досліджуваних господарських операцій, відповідно до яких панелі декілька разів передавались у переробку і повертались з неї, а також не висвітлено в акті перевірки усі первинні документи, якими це підтверджується.

В акті перевірки не висвітлені окремі первинні документи, зокрема, частина актів приймання панелей з переробки, у зв`язку із чим створюється помилкове враження, що видаткові накладні у переробку виписані пізніше, ніж акти приймання-передачі з переробки давальницької сировини.

Щодо посилання відповідача на відсутність інформації та її документального підтвердження стосовно використаних матеріалів, комплектуючих, інструментів та обладнання в процесі надання послуг з переробки, колегія суддів зазначає, що, відповідно до п. 1.3. вищезазначених договорів, Виконавець зобов`язаний виконати роботи як з використанням власних матеріалів і комплектуючих, своїми засобами і інструментами, так і з використанням матеріалів, інструментів і засобів, наданих Замовником.

Податковим органом не висвітлено в акті перевірки факти передачі матеріалів, з яких збирались панелі та приставки, в переробку Виконавцю, відповідно до актів приймання передачі матеріалів в переробку.

Слід зазначити, що послуги, які ПП НВП КВАЗАР і ТОВ АРГОН СТС згідно договорів надавали TOB Завод Манометр, включали в себе здійснення зварювальних і газополум`яних робіт для обладнання, яке працюватиме під тиском на атомних електростанціях, що потребує найвищої якості робіт, кваліфікації робітників та наявність відповідних ліцензій.

Згідно з п. 1.6. договорів, Виконавець повинен виконувати роботи відповідно до норм чинного законодавства України та мати всі необхідні ліцензії та дозволи на виконання робіт, зазначених у Специфікаціях до Договору.

ПП НВП КВАЗАР має дозвіл Держгірпромнагляду України №0226.14.14 від 27.01.2014 на здійснення, зокрема зварювальних і газополум`яних робіт.

Крім того, згідно дозволу Держгірпромнагляду України №0227.14.14 від 27.01.2014 ПП НВП КВАЗАР має право експлуатувати посудини, що працюють під тиском.

Згідно дозволу Держгірпромнагляду України №0817.14.14 від 31.04.2014 ПП НВП КВАЗАР має право виконувати газонебезпечні роботи і роботи в замкнутому просторі.

Згідно ліцензії ДАБІ України від 25.02.2015 серії АЕ №525991 ПП НВП КВАЗАР має право на монтаж інженерних систем.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що твердження відповідача про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Розділу V ПК України, а саме завищення ТОВ Завод Манометр суми податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП НВП Квазар та ТОВ Аргон СТС не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу IV ПК України, а саме: не перерахування ТОВ Завод Манометр в установлений законодавством термін податку з доходів фізичних осіб, утриманого з нарахованих та виплачених дивідендів, в загальній сумі 3 848 780,51 гривень та порушення пп. 1.4 п. 16і підрозділу 10 розділу XX, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу IV ПК України, а саме: не перерахування ТОВ Завод Манометр в установлений законодавством термін військового збору, утриманого із нарахованих та виплачених дивідендів, в загальній сумі 1 154 634,15 гривень, а також порушення пп. 176.2 б п. 176.2 ст. 176 ПК України, у зв`язку з чим до ТОВ Завод Манометр застосовано штрафні санкції у сумі 510 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування вказаних порушень відповідачем зазначено, що згідно з п. 20 П(с)БО 15, доходи у вигляді дивідендів визнаються у періоді прийняття рішення про їх виплату. Дата прийняття рішення є моментом їх нарахування. Зазначено, що ТОВ «Завод Манометр» проводило нарахування дивідендів та утримання податку на доходи фізичних осіб засновнику підприємства під час виплати доходу, а не на дату протоколів загальних зборів, а також перерахування утриманого податку проводилось під час виплати дивідендів.

Так, згідно з п. 164.1 ст. 164 ПКК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням п.164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 ст.177 п.178.3 ст.178 цього Кодексу.

Пункт 170.5 ст.170 ПК України регламентує особливості оподаткування дивідендів та визначає, що податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у пп. 165.1.18 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.

Будь-який резидент, який нараховує дивіденди, включаючи того, який сплачує податок на прибуток підприємств у спосіб, відмінний від загального (є суб`єктом спрощеної системи оподаткування), або звільнений від сплати такого податку з будь-яких підстав, є податковим агентом під час нарахування дивідендів.

Дивіденди, нараховані платнику податку за акціями або іншими корпоративними правами, що мають статус привілейованих, або інший статус, що передбачає виплату фіксованого розміру дивідендів чи суми, що перевищує суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), емітовану таким платником податку згідно з пп. 57.1-1.4 п.157.1-1.4 ст. 57 цього Кодексу, для цілей оподаткування прирівнюються до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.

Доходи, зазначені в цьому пункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування платнику податку за ставкою, визначеною пп.167.5.1, 167.5.2, 167.5.4, п. 167.5 ст. 167 цього Кодексу.

Наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід».

Згідно з п.7 цього Положення доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

Пунктом 20 Положення встановлено, що дохід, який виникає в результаті використання активів підприємства іншими сторонами, визнається у вигляді процентів, роялті та дивідендів, якщо: імовірне надходження економічних вигод, пов`язаних з такою операцією, дохід може бути достовірно оцінений.

Такий дохід має визнаватися у такому порядку: проценти визнаються у тому звітному періоді, до якого вони належать, виходячи з бази їх нарахування та строку користування відповідними активами з урахуванням економічного змісту відповідної угоди; роялті визнаються за принципом нарахування згідно з економічним змістом відповідної угоди, дивіденди визнаються у періоді прийняття рішення про їх виплату.

Діяльність Товариств з обмеженою відповідальністю були регламентовані Законом України від 19.09.1991 № 1576-XII. Вказаний Закон втратив чинність у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю на підставі Закону № 2275-VІІІ від 06.02.2018, якій набрав чинності 17.06.2018.

В Законі № 1576-XII щодо розподілу дивідендів було встановлено лише право учасників товариства брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Статтею 26 Закону № 2275-VІІІ регламентована виплата дивідендів учасникам товариства. Відповідно до цієї статті виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток.

Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Дивіденди можуть виплачуватися за будь-який період, що є кратним кварталу, якщо інше не передбачено статутом.

Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів учасників.

Аналіз вищезазначених положень законодавства свідчить про те, що спірні правовідносини на даний час регламентовані ст.26 Закону № 2275-VІІІ та нормами ПКУ, які позивачем не були порушені. Вказаний Закон набрав чинності 17.06.2018.

Так, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №20/17 від 20.04.2017 вирішено чистий прибуток в сумі 2 781 720 грн. за перший квартал 2017 року у повному обсязі направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 21.04.2017 по 31.07.2017, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр, оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №20/17/1 від 21.04.2017, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр, оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №20/17 від 20.04.2017, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: … вирішено частину чистого прибутку в сумі 1 176 720 грн. за перший квартал 2017 року спрямувати на виплату дивідендів.

Враховуючи внесені до рішення про виплату дивідендів зміни, ТОВ Завод Манометр своєчасно та в повному обсязі сплатило ПДФО та військовий збір з 1 176 720 грн. нарахованих дивідендів.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки нібито сплачені Товариством з порушенням строків, були утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр, оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №20/17/2 від 20.06.2017, згідно якого вирішено частину чистого прибутку в сумі 1 605 000 грн. за перший квартал 2017 року спрямувати на виплату дивідендів.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №03/18 від 03.03.2018 вирішено чистий прибуток в сумі 20 245 923,30 грн. за 2017 рік направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 07.03.2018 по 08.09.2018, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №03/18/1 від 07.03.2018, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №03/18 від 03.03.2018, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: …вирішено частину чистого прибутку в сумі 6 420 000 грн. за 2017 рік спрямувати на виплату дивідендів.

Враховуючи внесені до рішення про виплату дивідендів зміни, ТОВ Завод Манометр своєчасно та в повному обсязі сплатило ПДФО та військовий збір з 6 420 000 грн. нарахованих дивідендів.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки ніби то сплачені Товариством з порушенням строків, були утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №03/18/2 від 02.05.2018, згідно якого вирішено частину чистого прибутку в сумі 10 000 000 грн. за 2017 рік спрямувати на виплату дивідендів.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №04/18 від 11.05.2018 вирішено чистий прибуток в сумі 20 131 000 грн. за перший квартал 2018 року направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 01.07.2018 по 31.12.2018, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №04/18/1 від 01.06.2018, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №04/18 від 11.05.2018, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: …вирішено частину чистого прибутку в сумі 1 605 000 грн. за 1 квартал 2018 року спрямувати на виплату дивідендів.

Враховуючи внесені до рішення про виплату дивідендів зміни, ТОВ Завод Манометр своєчасно та в повному обсязі сплатило ПДФО та військовий збір з 1 605 000 грн. нарахованих дивідендів.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки ніби то сплачені Товариством з порушенням строків, були своєчасно утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішень загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформлених протоколами загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №04/18/2 від 05.07.18, 04/18/3 від 11.07.2018, 04/18/4 від 18.07.2018, 08/18 від 02.08.2018.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №05/18 від 30.08.2018 вирішено чистий прибуток в сумі 17 615 000 грн. за перше півріччя 2018 року направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 01.09.2018 по 31.01.2019, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №05/18/1 від 26.09.2018, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №05/18 від 30.08.2018, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: …вирішено частину чистого прибутку в сумі 6 420 000 грн. за перше півріччя 2018 року спрямувати на виплату дивідендів.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки нібито сплачені Товариством з порушенням строків, були своєчасно утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішень загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформлених протоколами загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №05/18/2 від 22.11.2018, 05/18/3 від 26.11.2018, 05/18/4 від 03.12.2018, 05/18/5 від 20.12.2018, 01/19 від 08.01.2019.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №11/18 від 02.11.2018 вирішено частину чистого прибутку в сумі 3 712 796,70 грн. за три квартали 2018 року направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 03.11.2018 по 31.03.2019, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №11/18/1 від 30.11.2018, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №11/18 від 02.11.2018, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: … чистий прибуток Товариства за три квартали 2018 року не розподіляти.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки ніби то сплачені Товариством з порушенням строків, були своєчасно утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішень загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформлених протоколами загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №01/19/1 від 08.01.2019, 03/19 від 18.03.2019, 05/19 від 29.05.2019.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №12/18 від 20.03.2019 вирішено частину чистого прибутку в сумі 32 216 203,30 грн. за три квартали 2018 року направити на виплату дивідендів. Виплату дивідендів провести грошовими коштами у строк з 21.03.2019 по 20.09.2019, по мірі наявності коштів на рахунку Товариства, за вирахуванням податків і зборів, утриманих згідно з нормами ПК України.

Разом із тим, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленим протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №12/18/1 від 19.04.2019, вирішено внести зміни до рішення загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр , оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №12/18 від 20.03.2019, і викласти описову і резолютивну частини в наступній редакції: … чистий прибуток Товариства за три квартали 2018 року не розподіляти.

ПФДО і військовий збір, які згідно акту перевірки ніби то сплачені Товариством з порушенням строків, були своєчасно утримані у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно рішень загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр, оформлених протоколами загальних зборів учасників ТОВ Завод Манометр №05/19/1 від 29.05.2019, 06/19 від 03.06.2019, 06/19/1 від 13.06.2019, 08/19 від 15.08.2019.

Як було встановлено судом вказані протоколи загальних зборів учасників надавались податковому органу підчас перевірки, проте не знайшли відображення в акті перевірки.

Оскільки протоколами Загальних зборів та змінами до вказаних протоколів Загальних зборів було визначено період нарахування та виплати дивідендів, а податковий агент оподаткував вказані доходи саме під час їх нарахування, відсутні підстави для ствердження наявності порушень позивачем норм податкового законодавства.

Розрахунки податкового органу є помилковими, оскільки ґрунтуються на вибірковому досліджених документах, без врахування внесених до них змін.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем своєчасно утримано (перераховано) ПФДО і військовий збір з нарахованих (виплачених) на користь засновника дивідендів, у зв`язку з чим у податкового органу відсутні підстави для нарахування пені.

Твердження податкового органу про перевищення сум виплат дивідендів над розрахованою відповідно до протоколів загальних зборів учасників (с. 84 а.п.) і донарахування ПДФО та військового збору на суму перевищення колегія суддів вважає помилковими, оскільки розрахунки податкового органу суми виплат ґрунтуються на протоколах загальних зборів учасників без врахування їх змін наступними рішеннями загальних зборів учасників, відповідно до яких суми виплат дивідендів було збільшено.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в ході судового розгляду справи належним чином не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 11.03.2020 № 3, № 3, № 3, № 3, № 7, № 7, № 7.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та, враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги ТОВ "Завод Манометр" - задоволенню.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/152/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 06.12.2021 року