Справа № 200/12320/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 р. Справа№200/12320/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про: визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовій стаж всіх періодів трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовий стаж періоди трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням всіх періодів трудової діяльності зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року з дати призначення пенсії за віком, тобто з 31.05.2021 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовій стаж всіх періодів трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовий стаж періоди трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням всіх періодів трудової діяльності зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року з дати призначення пенсії за віком, тобто з 31.05.2021 року.

06 жовтня 2021 року позивач через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просив суд: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовій стаж всіх періодів трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовий стаж періоди трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням всіх періодів трудової діяльності зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, а саме періодів роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 12.06.2000 року, з дати призначення пенсії за віком, тобто з 31.05.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 15.06.2021 року він через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою № 2760 про призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що в його особистому кабінеті Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області направило повідомлення, відповідно до якого повідомило про не зарахування до страхового стажу періодів роботи, що містяться в трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки печатка, якою завірена трудова книжка не читається, також за першим місцем роботи за період 09.07.1979 року по 02.11.1979 року наявні виправлення в наказі при звільненні, у зв`язку з чим потрібно надати підтверджуючу довідку за період 09.07.1979 року по 02.11.1979 року або надати довідки за періоди роботи зазначені в трудовій. Для зарахування навчання до стажу необхідно надати уточнюючу довідку, про періоди навчання, оскільки в трудовій кніжці вказано періоди навчання з виправленням і без наказів на зарахування і відрахування із навчання. Позивач зазначає, що на виконання вимог викладених у повідомленні він 01.07.2021 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України надав заяву № 3005 та скановані копії довідки про період роботи з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року у Слов`янській дистанції сигналізації та зв`язку № 743- 5/210 від 25.06.2021 року. Також надав скановану копію довідки № 1/293 від 25.06.2021 року про підтвердження періоду навчання з 01.09.1976 року по 27.06.1980 року, видану Бахмутським коледжем транспортної інфраструктури, та скановану копію довідки № 18 від 25.06.2021 року, видану Лиманської дистанцією сигналізації та зв`язку про періоди роботи з 27.08.1984 року по 29.01.1986 року. Однак, після відпрацювання заяви від 01.07.2021 року Пенсійний фонд не зарахував періоди роботи, зазначені в трудовій книжці.

Позивач зазначає, що 13.07.2021 року позивач вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву № 3399 та скановані копії довідок про період роботи в Лиманській дистанції колії з 31.01.1986 року по 31.05.1997 року, з 19.02.2001 року по 16.01.2012 року, з 12.02.2016 року по 28.08.2017 року, в Волноваській дистанції колії з 12.06.2000 року по 19.02.2001 року. Також, 23.07.2021 року позивач надав заяву № 3399 та скановану копію довідки про період роботи в Лиманській дистанції колії з 01.08.1980 року по 03.06.1982 року. Позивач вказує, що після відпрацювання його заяв від 15.06.2021 року № 2760, від 01.07.2021 року, № 3005 від 13.07.2021 року, від 23.07.2021 року № 3399 до його стажу та і не були зараховані усі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, а саме періоди роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 12.06.2000 року, з 16.01.2012 року по 09.02.2016 року. Позивач звертає увагу на те, що надати довідку з Ясинуватської дистанції колії він не має можливості, тому що зазначене підприємство знаходиться на території, яка знаходить на тимчасово окупованій території України. При цьому наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, отже, спірні періоди на думку позивача повинні зараховуватися на підставі записів у трудовій книжці. Крім того зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства він не несе відповідальність за недоліки в оформлення трудової книжки, оскільки ведення трудових книжок покладено на роботодавців, а не на працівників. Також вважає, що недоліки виявлені Пенсійним фондом при оформленні трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою для відмови при визначенні стану на підставі трудової книжки.

З огляду на зазначені обставини просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач 1 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до управління 15.06.2021 через вебпортала ПФУз заяву та необхідними документами для призначення пенсії за віком відповідно Закону України № 1058 від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу призначено пенсію за віком з 31.05.2021 з урахуванням страхового стажу 28 років 1 місяць 12 днів (стаж враховано по 31.03.2021). Коефіцієнт страхового стажу - 0,28083. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії врахований за період з 01.07.2000 року по 31.03.2021 року за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу складає 22801,49 грн. (9118,81 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки х 2,50049 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Управлінням було призначено та нараховано пенсію в розмірі 6403,34грн.

01.07.2021, 13.07.2021, 23.07.2021 позивач надав заяви для перерахунку пенсії для з наданням додаткових документів, а саме довідок від 21.07.2021 року № 23, від 25.06.2021 року №18, № 743- 5/210, № 01/293. Відповідно до п. 1.7 (1.9) розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 221 від 25.11.2005 (зі змінами 25-1 від 16.12.2020) у разі якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк (не пізніше трьох місяців) розмір пенсії переглядається з дати призначення. З урахуванням наданих довідок управлінням було зараховано до страхового стажу позивача всі періоди роботи, (окрім вищевказаного) зазначені у трудовій книжці, та проведено перерахунок, після якого страховий стаж позивача склав 42 роки 8 місяців 20 днів (стаж враховано по 31.03.2021). Коефіцієнт страхового стажу - 0,42667. Для обчислення пенсії було врахований середньомісячний заробіток за період з 01.07.2000 року по 31.03.2021 року за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу та склав 23239,47 грн. (9118,81 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки х 2,54852 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Після перерахунку з 31.05.2021 року розмір пенсійної виплати склав 10039,41 грн., а саме: розмір пенсії за віком (ст.27) (23239,47 * 0,42667) - 9915,58, доплати за понаднормовий стаж (ст.28 ч. 1. абз.2) (за 7 років) - 123,83 грн. Новий розмір пенсії позивачу нараховано та виплачується з серпня поточного року (витяг з ПСІС ПФУ додається). Доплату за період з 31.05.2021 по 31.07.2021 також виплачено з серпня поточного року (за травень - 117,29 грн., за червень, липень доплата в розмірі 3636,07 грн. за кожен місяць).

При цьому, відповідач 1 наголошує, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи позивача з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року, оскільки печатка та її реквізити в трудовій книжці позивача не читабельні.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що управління діяло в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, отже відсутні підставі для задоволення позовних вимог та врахування до страхового стажу періодів роботи з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року.

Відповідач 2 не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 наголошує, що Постановою Пенсійного Фонду України №25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Відповідь на звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії надавалася екстериторіальним принципом згідно з постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», яка зареєстрована в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961. Після надання відповіді (призначення пенсії) електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Також відповідач зазначає, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (із змінами), передбачено перелік документів, які надаються для підтвердження трудового стажу. У випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вказує, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймалося.

Відповідач зазначає, що на час звернення позивача до суду електронна пенсійна справа в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області відсутня, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком.

Враховуючи вищевикладене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 9-11).

15.06.2021 року ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії (а.с. 71).

Рішенням № 40 від 23.06.2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 31.05.2021 року. З протоколу призначення пенсії встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 1 місяць 12 днів, пенсії з 31.05.2021 року призначена в розмірі 6396,89 грн. (а.с. 95).

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке було надіслано позивачу в електронному кабінету Пенсійного фонду, останнього проінформовано, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки печаткою якою завірена трудова книжка не читається, також за першим місцем роботи за період з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року виправлення в наказі на звільнення. Потрібно надати підтверджуючу довідку за період з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року, або надати довідки про періоди роботи зазначені в трудовій. Для зарахування до навчання до стажу необхідно надати уточнюючу довідку про періоди навчання. Оскільки в трудовій вказано періоди навчання виправленням і без наказів на зарахування і відрахування із навчання (а.с. 29).

Судом встановлено та не спростовується відповідачами, що позивач 01.07.2021 року через вебпортал Пенсійного фонду України надав заяву про перерахунок пенсії та скановані копії довідки про період роботи з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року у Слов`янській дистанції сигналізації та зв`язку № 743- 5/210 від 25.06.2021 року, довідки № 1/293 від 25.06.2021 року про підтвердження періоду навчання з 01.09.1976 року по 27.06.1980 року, видану Бахмутським коледжем транспортної інфраструктури, довідки № 18 від 25.06.2021 року, видану Лиманської дистанцією сигналізації та зв`язку про періоди роботи з 27.08.1984 року по 29.01.1986 року.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії вбачається, що на підставі рішення № 40 від 06.07.2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 31.05.2021 року, у зв`язку з донарахуванням стажу, який після перерахунку пенсії став складати 29 років 6 місяців 17 днів (а.с. 94).

13.07.2021 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про перерахунок пенсії та надав скановані копії довідок про період роботи в Лиманській дистанції колії з 31.01.1986 року по 31.05.1997 року, з 19.02.2001 року по 16.01.2012 року, з 12.02.2016 року по 28.08.2017 року, в Волноваській дистанції колії з 12.06.2000 року по 19.02.2001 року.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії вбачається, що на підставі рішення № 40 від 20.07.2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 31.05.2021 року, у зв`язку з донарахуванням стажу, який після перерахунку пенсії став складати 40 років 10 місяців 17 днів (а.с. 93).

23.07.2021 року позивач надав заяву про перерахунок пенсії та скановану копію довідки про період роботи в Лиманській дистанції колії з 01.08.1980 року по 03.06.1982 року.

З протоколу про перерахунок пенсії вбачається, що на підставі рішення № 40 від 29.07.2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 31.05.2021 року, у зв`язку з донарахуванням стажу, який після перерахунку пенсії став складати 42 роки 8 місяців 20 днів (а.с. 92).

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що останній 09.07.1979 року прийнятий на роботу до Донецького ордеру Леніна залізничної дороги Слов`янської дистанції сигналізації та зв`язку для проходження виробничої практики на посаду електромонтера зв`язку 3 розряду; 01.11.1979 року встановлений 4 розряд; 02.11.1979 року звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики; з 01.09.1976 року по 08.07.1979 року, з 03.11.1979 року по 30.06.1980 року проходив навчання в Артемівському технічному залізничного транспорту; 01.08.1980 року прийнятий на Дистанцію сигналізації та зв`язку станції Красний Лиман Донецької залізничної дороги на посаду електромонтера 4 розряду; 03.06.1982 року звільнений у зв`язку з призивом до Збройних сил; з 04.06.1982 року по 18.06.1984 року служба в лавах Радянської Армії; 27.08.1984 року прийнятий на Дистанцію сигналізації та зв`язку станції Красний Лиман Донецької залізничної дороги електромеханіком; 29.01.1986 року звільнений у зв`язку з переведенням; 31.01.1986 року прийнятий до Краснолиманської дистанції шляху на посаду електромонтера зв`язку 5 розряду; 20.11.1989 року призначений майстром по ремонту та експлуатації машин та механізмів; 11.11.1990 року переведений наладчиком машини ВПРС- 500 6 розряду; 01.07.1996 року призначений інженером вагону ІІ категорії; 31.05.1997 року звільнений у зв`язку з переведенням; 02.06.1997 року прийнятий до Дистанції колії Ясинувата Донецька залізниця наладчиком контрольно - вимірювального вагону; 24.02.1998 року переведений заступником начальника вагону дефектоскопа № 431; 12.06.2000 року звільнений у зв`язку з переведенням; 12.06.2000 року прийнятий до Волноваської дистанції шляху начальником вагону дефектоскопа № 321; 19.02.2001 року звільнений у зв`язку з переведенням; 19.02.2001 року прийнятий до Краснолиманської дистанції шляху начальником вагону дефектоскопа № 321 ; 16.10.2012 року переведений начальником вагону дефектоскопа № 046 Дорожньої лабораторії діагностики залізничної колії; 09.02.2016 року звільнений за переведенням; 12.02.2016 року прийнятий до Структурного підрозділу «Краснолиманська дистанція колії» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» начальником вагону дефектоскопу № 046; 28.08.2017 року звільнений у зв`язку з переведенням;29.08.2017 року прийнятий Філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» ПАТ «Укрзалізниця» начальником вагону - дефектоскопу № 046 виробничого підрозділу філії (а.с. 12-19).

З розрахунку стажу встановлено, що на час розгляду справи, страховий стаж позивача складає 42 роки 8 місяців 20 днів, до страхового стажу позивача раховано періоди з 01.09.1976 року по 08.07.1979 року (навчання), з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року (період роботи), з 03.11.1979 року по 27.06.1980 року (навчання), з 01.08.1980 року по 03.06.1982 року (період роботи), з 04.06.1982 року по 18.06.1984 року (військова служба), з 27.08.1984 року по 29.01.1986 року, з 31.01.1986 року по 31.05.1997 року, з 01.01.1999 року по 10.06.2000 року, з 12.06.2000 року по 31.12.2000 року. з 01.01.2001 року по 19.02.2001 року. з20.02.2001 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 16.01.2012 року, з 01.02.2012 року по 09.02.2016 року, з 12.02.2016 року по 28.08.2017 року, з 01.09.2017 року по 31.03.2021 року (періоди роботи) (а.с. 98).

Позивач при зверненні до суду з даним позовом наголошував, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно при призначенні пенсії не врахував періоди роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 12.06.2000 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058 (чинного на момент призначення пенсії), передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1058 особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 31.05.2021 року призначено пенсію за віком, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не були враховані періоди роботи за трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , оскількидо страхового стажу не зараховані періоди роботи, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки печаткою якою завірена трудова книжка не читається, також за першим місцем роботи за період з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року виправлення в наказі на звільнення. Потрібно надати підтверджуючу довідку за період з 09.07.1979 року по 02.11.1979 року, або надати довідки про періоди роботи зазначені в трудовій. Для зарахування до навчання до стажу необхідно надати уточнюючу довідку про періоди навчання. Оскільки в трудовій вказано періоди навчання виправленням і без наказів на зарахування і відрахування із навчання, про що позивачу в електронному кабінеті Пенсійного фонду було направлено повідомлення.

У зв`язку з чим, позивач через вебпортал Пенсійного фонду звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявами про перерахунок пенсії від 01.07.2021 року, від 13.07.2021 року, від 23.07.2021 року та надав скановані копії додаткових документів, які підтверджують стаж роботи позивача.

Судом встановлено, що на підставі вищезазначених заяв позивача йому здійснено перерахунок пенсії та донараховано страховий стаж, який відповідно до розрахунку стажу на момент звернення до суду становить 42 роки 8 місяців 20 днів.

При цьому позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зарахував до страхового стажу період роботи з 02.06.1997 року по 12.06.2000 року в Ясинуватській дистанції колії Донецької області, оскільки в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 печатка, якою завірена трудова книжка не читається.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 по праці і соціальним питанням заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.14 Інструкції № 162 передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване в таке-то", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

29.07.1993 року Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58.

Так, відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрований в Мінюсті 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція про ведення трудових книжок), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно п. 1.1 цієї Інструкції (тут і надалі - в редакції, яка діяла станом на час звільнення позивача з посади вихователя у дитсадку Краматорського комбінату панельного домобудування) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.2 зазначеної Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу роботу та звільнення.

Згідно п. 2.15 Інструкції якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перенайменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

З аналізу вищезазначених положень ведення трудової встановлено, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.

Аналізуючи чинні нормативно правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Суд не вбачає необхідності підтвердження наявного трудового стажу поданням додаткових доказів, оскільки надані позивачем трудові книжки містять усі необхідні записи.

Крім того, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Вочевидь зрозумілим є те, що ненадання довідок або відомостей про підтвердження свого стажу роботи, окрім трудової книжки, не залежить від волі позивача.

В даному випадку, неможливість подання документів і, як наслідок, не підтвердження додатковими документами стажу позивача призводить до порушення принципу рівності особи перед законом.

Відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до стажу роботи позивача періодів роботи згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 року є протиправними.

При цьому, з розрахунку стажу встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано період роботи у Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 01.01.1999 року по 10.06.2000 року на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (форми ОК-5) (а.с. 73-75, 98).

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішення № 40 від 16.06.2021 року про неврахування в трудовий стажу позивача періодів роботи Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не приймало.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької області з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року на підставі записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 09.07.1979 року.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням всіх періодів трудової діяльності зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року з дати призначення пенсії за віком, тобто з 31.05.2021 року, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

З огляду на те, що позивачу призначено пенсію за віком, однак до страхового стажу протиправно не були враховані періоди роботи з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 31.05.2021 року, тобто з моменту призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування при призначення пенсії ОСОБА_1 періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 31.05.2021 року зарахувавши до страхового стажу періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що підставою звернення до суду стали протиправні дії Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року на підставі записів у трудовій книжці позивача серії № НОМЕР_1 , суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області судового збору в розмірі 302,67 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовій стаж всіх періодів трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовий стаж періоди трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням всіх періодів трудової діяльності зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року з дати призначення пенсії за віком, тобто з 31.05.2021 року - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування при призначення пенсії ОСОБА_1 періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл.. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок пенсії з 31.05.2021 року зарахувавши до страхового стажу періоду роботи в Ясинуватській дистанції колії Донецької залізниці з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року.

В частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовій стаж всіх періодів трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.06.2021 року № 40 щодо неврахування в трудовий стаж періоди трудової діяльності які є в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1979 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1999 року по 12.06.2000 року відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрія, 10, м. Львів, 79016) судовий збір в розмірі 302 (триста дві) гривні 67 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 06 грудня 2021 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська